21 



Hans i grunden lifliga lynne gaf sig icke tid att länge sysselsätta sig med ett 

 och samma föremål. Det synes också, som om Nordmann icke varit rätt in- 

 tresserad af lärarekallets ])ligter; lian arbetade mer, för att rikta vetenskapen 

 med nya upptäckter och att genom dem förvärfva sig ett aktadt namn, än han 

 skattade det t}'sta och tålmodiga arbetets ära i undervisningens tjenst. Hans 

 oupphörliga resor under läseterminerne vållade också ständiga afbrott i hans 

 föreläsningar, liksom han ganska ofta åtnjöt befrielse från desamma. Nord- 

 manns åtgjorda böjelse för vetenskapliga iaktagelser och meddelanden gyn- 

 nades af den i värt land så ytterst sällan förekommande lyckan, att, fri från be- 

 kymmer om utkomst, kunna egna sin hela tid och uppmärksamhet åt litterära 

 sysselsättningar. Oberoende af större familjeomsorger, kände han icke det förla- 

 mande inflytandet af den mängd heterogena göromål, som vanligtvis tynga på det 

 vetenskapliga arbetet i vårt land och hindra dess ostörda fortgång. Såväl för 

 ett folk, som för den enskilde, är dock frågan om existens den mest trängande. 

 Kallad till medlem af finska \etenskaps-societeten den 2 November 1S40, 

 deltog han efter sin återkomst till fäderneslandet träget i dess arbeten, hvarpå 

 societetens förhandlingar bära så många prof "•). Ytterst sällan försummade 

 han dess sammanträden, oeh nästan alltid hade han vid dess möten att 

 göra något meddelande. Under året 1S5I— 52 var han tillika dess ord- 

 förande. Man måste endast beklaga, att många af de arbeten, med hvilka 

 han var s}'sselsatt, förblefvo ofullbordade, och att honom icke blef förun- 

 nadt, att offentliggiu'a flera af dessa afhaudlingar, hvilka, att dömma af deras 

 titlar, säkert blifvit en prydnad för societetens akter. Den största vetenskap- 

 liga utmärkelse, som vederfors Nord mann, och hvilken han bland alla ställde 

 högst, var kallelsen till korresponderande medlem af franska vetenskaps-aka- 

 demien efter Ehrenberg, då denne intog Humboldts plats som associé. Re- 

 dan vid franska vetenskaps-akademiens sammanträde den 21 Juni 1852, var 

 Nordmann af zoologiska sektionen uppställd jcmte C. J. Temminch i Ley- 

 den. D. F. Eschricht i Köpenhamn, Ö. Nilson i Lund, M. Särs i Chri- 

 stiania och P. J. V. van Beneden i Loewen, som kandidat att efterträda 

 Tiedemann. Vid sammanträdet den 28 Maj 1860 föreslogs Nordraann 

 åter i sektion för zoologi och komparatif anatomi tillsammans med Rathke, 

 Purkinje, Chiaje och den 1 1 Juni samma år upptogs Nordmann ånyo 

 till val jemte M:r Dana i New-Hawen (Nordamerika), S. delle Chiaje i 

 Neapel, J. E. Purkinje i Prag, K. Th. E. v. Sicbold i München och 

 van Beneden. Vid anstäldt val den 10 Juni erhöll Nordmaun 30 och 

 Purkinje 12 röster. Han berättar sjelf i sin biografi öfver Steven om 

 det öfverraskande intryck denna underrättelse gjorde på honom. Genom ett 



