23 



g'ande öppning- knnnu ur de ni.uiliga intiJinga i de qvinnliga cellerne. Ena- 

 bryouerna röra sig- redan inom chorion med tillhjälp af flimmerorganer. Fria 

 från äggskalet, röra de sig- ganska hastigt i vattnet, sätta sig- fast vid zostera- 

 bladeu och bilda nya polyper '*^). 



I Nord mann s arbete ^^Observations sur la Faune pontique'-'- finnes en 

 särskild uppsatts „Recherches microscopiques sur (Anatomie et le développe- 

 ment de la Vlumatella Campamilata Lam. s. 709 — 729". Här måste äfven 

 omnämnas Nordmauns bearbetning- af Entozoerna i „Lamarck, Historie na- 

 turelle des Animaux sans tierlehr es, 2:me éd. par G. P. Deshayes et H. 

 M il ne Edvards. T. IJI. Paris 1840", hvilken bearbetning- enligt sak- 

 kännares omdöme innehåller högst vigtiga och rikhaltiga upplysningar och 

 tillägg-, hvarigeuom densamma lemnade en då för tiden fullständig- öfversigt 

 af helrainthologiens så ifrigt bearbetade fält. 



År 1855 utgaf Nordmann en större monografi öfver 7'erf/ipes Edwarsii, 

 hvilkcn sedan blef af Karl Vogt öfversatt på franska och införd i Annales 

 des Sciences. Såsom bekant, hade den norske naturforskaren Särs gjort den 

 intressanta ujjptäckten, att vissa i liafvet liggande snäckor, hörande till ord- 

 ningen Gymnobranchia och Pomatobranchia äro, när de utkrypa ur ägget, för- 

 sedde med ett skal, som helt och hållet omgifver djuret, och ger det utseende 

 af en Nautilus '"). Äfvenså hade Särs funnit, att dessa unga snäckor, liksom 

 vissa hjuldjur, kunna simma fritt omkring i vattnet med tillhjelp af två stora 

 rörliga bihang-, Inilka sitta vid djurets främre ända, men att äldre individer, 

 hvilka förlorat sitt skal, icke mera visade dessa skifformiga, med långa, fritt 

 rörliga cilier besatta utskott. Samma iakttagelse gjordes sedermera af Lo- 

 ven, van Beneden, Karl Vogt m. fl. Nordmann, som valde Terr/ipes 

 Edwarsii till föremål för sina studier och dcröfver lemnat en af utmärkte for- 

 skare högt lofordad, sakrik och omtattande monografi, icke blott bekräftade 

 dessa ofvan anmärkta förhållanden, utan förde forskningen framåt, i det han 

 utredde detta djurs utvecklingshistoria, och kastade derigenom i flere hän- 

 seenden ett nytt ljus öfver denna grupp. Han l}ckades väl icke att full- 

 ständigt framställa de metamorfoser, hvilka djuren undergå, förrän de nå sin 

 fullständiga utveckling, hvilket sedan var Max Sigmund Schultze förbe- 

 hållet-"*), men detta Nordmanns arbete innehåller likväl högst vigtiga iakt- 

 tagelser öfver t. ex. äggen och deras förändringar, tarmkanalen o. s. v. 



Då Nordmann sysselsatte sig med utvecklingen af Tergipes, gjorde 

 han den märkvärdiga iakttagelsen, att från delar, hvilka skilja sig från dot- 

 termassan, bilda sig egendomligt formade parasitiska djur. Nordmann fram- 

 ställde denna observation i en särskild afhandling under titel: „/y^ die aus 



