10 



fullständigt ordnat och förtecknat, men då, efter hans död, yttermera hans 

 eget stora och dyrbara bokförråd, genom det beryktade testamentet, tillföll 

 universitetet samt slutligen hela biblioteket öfverflyttades till det nybyggda 

 akademihuset (åter ett verk till största delen af han beifrande), och dervid 

 naturligtvis kommit i större eller mindre oreda, måste allt sågodt som göras 

 ånyo. Här var Pippings, alla mödor och besvär uthärdande arbetsförmåga 

 på sin rätta plats. 



Så enhälligt man äfven erkände och erkänner, att Pippings exempla- 

 riskt samvetsgranna förvaltning af biblioteket står öfver allt beröm, fanns 

 dock deri en punkt, som ej undgått ett visst klander, jag menar hans för- 

 farande vid böckernas uppställande. Att klandret icke så egentligen bordt 

 träffa honom ensam, framgår af följande. Allt sedan universitetets stiftelse, 

 förekom frågan om dess boksamlings lämpligaste ordnande esomoftast. Re- 

 dan den förste bibliotekarien Kempe förfärdigade en katalog, som trycktes 

 1655 samt 28 år sednare såg dagen i en 2:dra upplaga, sedan de nyför- 

 värfvade böckerna deri intagits i alfabetisk serie. Under den långlifvade, 

 mer än vårdslöse bibliotekarien Petter Hahn (1690 — 1718) yrkas oupphör- 

 ligt i konsistorium och af kansler, att äfven en fullständig realförteckning 

 efter vetenskapernas klasser och arter borde åvägabringas och böckernas bi- 

 blioteksnummer deri angifvas. Först den nitiske Pryss grep verket an, 

 läggande till grund det Thuanska bibliotekets system, dock med den modi- 

 fikation, att till de 4 fakultetsafdelningarna en 5:te fogades for historien. 

 Företaget fulländades år 1755, efter det Pryss redan atlidit, af amanuensen, 

 sedermera biskop Jak. Haartman. Emellertid hade af den mer projektrike 

 än energiske bibliotekarien Scarin, under medhåll af konsistorium, den 

 åsigt uttalats, att böckerna borde ställas på sina hyllor i samma ordning, 

 hvari de förekommo i den vetenskapliga realkatalogen. Någon oredig bör- 

 jan dertill var ock gjord, då Porthan blef bibliotekarie. Han förkastade 

 denna metod i grund, såsom onyttig, rumödande och dessutom omöjlig att 

 noga genomföra. Böckerna borde fastmer intaga sina rum blott med hänsyn 

 till format och bandens utseende, „emedan uti ett publikt bibliotek man ej 

 får heltochhållet förbise den yttre prydligheten." Deremot vore katalogerna 

 af största vigt, de skulle utgöras af ett s. k. inventarium, noga anslutet till 

 böckernas följd på hyllorna, samt vidare i en real- och en alfabetisk förteck- 

 ning. Dessa läror framställde han först i konsistorium (1773 ^^), som full- 

 komligt gillade dem, sedan ock, efter det han företagit sin utländska resa 

 och derundêr lärt sig känna flera realt ordnade biblioteker, i sin historié öf- 

 ver Åbo akademis bibliotek. 



