21 



bondesonen Älatts Pohtos (f. IS17 f 1850) — en bibliognost, ja en egen- 

 domlig naturframbringelse, hvars motstycke väl intet land kan uppvisa. Med 

 rätta har derfore Pippin g skänkt hans minne en i dess flärdlöshet och ge- 

 nom mannens tragiska slut rörande teckning. Må blott påpekas, att af de 

 omki-ing 5000 katalogiserade skrifterna, Pohto sjelf egde och noga, ja ända 

 till tryckfel och olika ortografi i skilda upplagor, kände innehållet af mer 

 än 3000, deribland 1500 af de inallo 1900, hvilka tillhöra tiden före 1808, 

 äfvensom ytterligare, att rättelserna till förteckningen, upptagande 26 stora 

 qvartsidor, stöda .sig på Pohtos samling och uppgifter. Bilden af en sådan 

 bonde god borde i marmor resas i vårt bibliotek. Men icke blott Pohtos 

 personlighet, äfven det till största delen genom hans medverkan åstadkomna 

 arbetet — en volym in 4:o om 756 sidor — är en för alla tider och alla 

 länder sällsynt företeelse. Att ett sådant företag, fulländadt med en ihärdig- 

 het och noggrannhet, för hvilken äfven bei'ömde bibliografer i utlandet yttrat 

 sin högaktning, skulle af jiågon, som eger helst den ringaste sakkännedom, 

 i sin helhet räknas till „genus scripturae leve", detta är en förmodan, hvil- 

 ken blott författarens egen anspråkslöshet kunnat på allvar uttala. Den i 

 frågan kompetentaste auktoritet. Finska litteratursällskapet, som icke skytt 

 de med arbetets tryckning och uppläggande förenade dryga kostnader, har 

 redan derigenom blickat in i cfterverldens tacksamma domslut 



Under samlandet af materialet till förenämnde digra bibliografi stötte 

 Pipping ofta på outredda punkter i våra äldre boktryckeriers historia; hans 

 speciella uppmärksamhet knöt sig nu vid föremål, hvilka redan tjusat hans 

 sinne i ggsseåldern. När derförc år 1840 vår endast två år gamla Societet, 

 i hvars iusticktande Pipping deltagit och hvars ordförande han förtiden var, 

 genom en extra sammankomst firade Finska högskolans andra sekularfest, 

 uppläste han en skildring af boktryckeriets öden i Finland. Med anledning 

 af flera utländska lärdes närvaro hade han aflfattat detta föredrag på Latin, 

 motiverande valet af ämne särskildt dermed, att ju det innevarande året til- 

 lika var det fyrahundrade sedan boktryckerikonstens uppfinning och såsom 

 sådant på flera orter i Europa framkallat allmänna högtidligheter. Föredra- 

 get, öfversatt till Svenska, utgör numera l:sta stycket af 7 lika betitlade, 

 hvilka han under loppet af de 24 följande åren efterhand meddelade Socie- 

 teten, — äfven detta ett arbete af ovanligaste detaljrikedom. Man återfinner 

 på hvarje af dess icke färre än 452 sidor samma uttömmande forskningsart, 

 hvarom redan dissertationen „de bibliothecariis Acad. Aboens." bär vittne. 

 Icke nog med att boktryckarne sjelfve biograferas, — ibland dem isynnerhet 

 Job. Chr. Frenckell med en omständlighet, en värma, ja en pietet, som 



