25 



sen, alla af egen drift, infunnit sig', utlade hans tillgifne elev och f. d. tjen- 

 stebroder, referendaiiesekreterareii Gabr. Maui\ Waenerberg i ett kort lik- 

 tal bibelspråket „Of ver en ringa ting hafver du varit trogen; gäck in i din 

 herras glädje." Vare detta också vårt sista tillrop till hans för friden i ett 

 högre lif bergade ande. 



Pippings porträtt finnes måladt och lyckligt träflfadt af Mazér. Nu- 

 mera upphängdt iniellan tvenne af hans företrädares. Porthans och G. I. 

 Hartmans, i läserummet vid universitetets bibliotek, tjenade det iirsjH'ung- 

 ligen såsom modell till den förutnämnda, i Stockholm graverade, medaljen. 

 Denna åter är beskrifven i Hildebrands „Minnespenningar öfver enskilda Sven- 

 ska män och qvinnor", Stockh. 1860, p. 358. 



Pipping var sedan 1817 '/ gift med Engla Kristina Florin, dot- 

 ter till kyrkoherden mag. Isak Florin och dess hustru Eva Kristina 

 Nordberg. I den lyckligaste familjekrets, omgifne af barn och barnabarn, 

 firade de åldriga makarne sitt guldbröllop år 1867. Han cfterlefves af henne 

 samt af deras 3 söner: Johan Fridolf, allmän referendariesekreterare i kej- 

 serliga senaten, Fredrik Josef, protokollssekreterare, Knut Theodor, fil. 

 mag. och d:r, öfverstelöjtnant vid ingcniörkorpsen för väg- och vattenkom- 

 munikationerna, och 4 döttrar: Eva Magdalena, Sophia Wilhelmina, 

 Kristina Augusta, Emilia Josefina. Äldste sonen, Joachim Wilhelm, 

 denne ädle menniskovän och allvarlige vetenskapsman, vid hvars framgångs- 

 fulla verksamhet och utmärkta insigter vårt universitet bundit så stolta för- 

 hoppningar, föll redan 1858 ^^ ett tidigt offer för den sjukdom, hvilken han 

 med sin konst så lyckligt bekämpade hos andre, oräknelige. Välsignelse 

 och tacksamhet beledsage hans minne, der det står ovissneligt och älskadt 

 vid sidan af hans vördnadsvärde Faders! 



