Lamottes afhandlingar om tragedin. 153 



reflexionens rätt i afseende å den poetiska produktionen — ganska beaktans- 

 värdt med hänsyn till tiden, då reflexionen i sjelfva verket behcrskade par- 

 nassen. Tyvärr kan ej nekas, att den uppfattning om skaldens verksamhet, 

 som här uttalats, stundom motsäges i det följande, att ej tala om författarens 

 egen diktning. 



Det enda djerfva i artikeln är varningen för en alltför blind beundran 

 af Corneille och Racine. Denna erinran var om något af behofvet påkallad. 

 Men huru valda äro ej ordalagen! 



20 



