204 Eliel Aspelin. 



ning, så kan ju Lessing i dessa fall omöjligen vara eller hafva känt sig som 

 frågornas förste utredare. Huru snillrik kritiker Lessing än var, så kan ej 

 hans förtjenst ligga i annat än att han, upptagande det hållbara hos den före- 

 gående kritiken, gick vidare med vidgad blick. Ja, utan att vilja göra in- 

 trång på Lessings sjelfständighet eller sätta i fråga hans kritiska skarpsinne, 

 kan man med afseende å förhållandet mellan Lamotte och honom erinra sig 

 hans egna ord (H. Dr. 32): es ist doch gemeiniglich ein Franzose der den 

 Ausländern über die Fehler eines Franzosen die Augen eröffnet. Ty om han 

 också icke ., öppnat ögonen" på Lessing, så har Lamotte dock till först och 

 långt före hans tid uppvisat den franska tragedins fel. 



Men Lamottes förtjenst går ställvis utöfver den att angripa det gällande 

 systemets auktoritet och bana väg för en literär reform. Han har vid fram- 

 ställningen af några detaljfrågor uttryckt sig så insigtsfullt, att man senare in- 

 tet väsentligt haft att ändra eller tillägga. Det synes derför icke mer än bil- 

 ligt, att honom gifves ett namn bland dem, som verksamt bidragit att utreda 

 vigtiga frågor på den dramafiska teknikens område. Sådana äro de om ex- 

 positionen, dialogen, dramats anläggning och genomarbetande, intressets enhet 

 och stegring. Stundom har framställningen en rent af modern pregel och yr- 

 kanden göras, såsom i afseende å monologen, hvilka först i våra dagar upp- 

 repats. 



