I. HISTORIK. 



Äldsta kända fyndorten för Anemone paténs på Gotland och på 

 samma gång i Sverige är den bekanta kullen vid Lojsta kyrka. 

 Den insamlades jämte hybriden med A. pratensis därstädes afM. M. 

 Floderus och Vilh. Stenhammar, då dessa under sin gotländska resa 

 1855 uppehöllo sig i Lojsta den 20 och 21 juli De funno således 

 inga blommande exemplar, och blott på ett individ sutto några 

 frukter kvar. För fyndet redogjorde K. F. Thedenius (I) samt Sten- 

 hammar och Floderus (I). Som naturligt är, väckte fyndet af två 

 för Skandinaviska halfön n5'a »Pulsatilla-arter» stort jubel i intres- 

 serade kretsar i Uppsala (»semper aliquid novi e Gotlandia», E. Fries. 

 i bref till O. A. Westöö), och lektor Hartman var förtjust öfver att 

 Pulsatillornas antal i Sverige nära fördubblats. Af något intresse 

 kan det då vara att få veta, att A. paténs redan förut blifvit insam- 

 lad på nämnda lokal. I O. A. Westöös herbarium, som nu tillhör 

 Visby läroverksmuseum, ligga nämligen två st3'cken af Westöö den 

 25 aug. 1852 tagna individ, på etiketten benämnda Anemone sil- 

 vestris. Ett detta motsvarande och på samma sätt etiketteradt exem- 

 plar befinner sig i Uppsala botaniska museum. Att bestämningen 

 ej blifvit riktig, är ej att undra på, då utom bladrosetten blott en 

 del af det vissnade blomskaftet vid denna sena årstid fanns kvar. 

 Misstaget uppdagades, så snart fyndet 1855 blifvit kändt. Uppgiften 

 om förekomsten af A. silvestris vid Lojsta hade emellertid då redan 

 hunnit inflyta i Hartmans flora ed. 6, hvarur den äfven inkommit 

 i senare litteratur. Växplatsen har alltifrån Eisen och Stuxrerg (I) 

 i litteraturen gått under namn af Tomklint, hvilket emellertid är 

 oriktigt. Af Adjunkt T. Vestergren fick jag tillfälligtvis höra, att 

 befolkningen i trakten använder benämningen Tonnklint, samt att 

 tonn (uttaladt med kort, öppet å-ljud) är gotländska formen för torn. 

 Senare har jag själf genom samtal med Lojsta-boar ytterligare öfver- 

 tygat mig om riktigheten häraf. Växten angafs vara bekant sedan 

 mycket lång tid tillbaka, och att dessa s. k. »blåklockor» flitigt 

 afplockas för att sättas i vatten, vet hvarje botanist, som på 

 våren besökt platsen. Detsamma gäller för öfrigt äfven om »blå- 

 klockorna» på Filé hed. 



Egendomligt nog blef A. paténs vid samma tid (1855) genom V^. 

 Nyländer inrangerad i Finlands flora, enl. Hj. H.ielt (I). Två ån- 

 germanländska lokaler angifvas 1857 af R. F. Fristedt (I). 



