gare utvecklingsstadier. Genom några exkursioner längre fram under 

 somrarna skaffade jag mig kännedom om frukt- och höststadierna 

 samt den omgifvande vegetationens sammansättning. 



Växtens allmänna utseende påminte i tidigt stadium om den 

 ofvannämnde hybriden, men bladen skilde sig ej mycket från dem 

 hos A. pratensis. Då emellertid pollen var väl utbildadt och frukterna 

 utvecklade sig normalt, måste tanken på hybridogent ursprung öf- 

 vergifvas. Med hänsyn till blommans form och den rätt högväxta 

 stängeln har Ardre-formen en viss likhet med A. montana Hoppe 

 hvilken emellertid såsom nära släkting till P. pratensis har mörk- 

 violetta och betydligt mer lutande blommor. Ett par steg för långt 

 mot A. paténs står A. stijriaca (Pritzel) Hayek (I). Närmare kom- 

 mer då A. grandis A. Kern., hvilken vanligtvis upptages som varie- 

 iet af A. Pulsaiilla L., men ej heller den befanns identisk med den 

 nyfunna formen. 



Det återstår då ingenting annat än att hänföra Ardre-formen till 

 A. Palsatilla L., ehuru dess habituella utseende i synnerhet mot 

 slutet af blomningstiden är rätt mycket afvikande. 



Utgående från A. Palsatilla skall jag nu närmare redogöra för 

 Ardre-formens förhållande till den. Stängeln är mer högväxt och 

 nästan så grof som hos A. paténs. P^fter mätning på ett större 

 antal pressade exemplar fann jag stängelns bredd strax nedom sve- 

 pet hos A. Palsatilla från Sveriges fastland och Danmark i medel- 

 tal vara 2,4 mm. (varierande mellan 2 och 3,5 mm.), men hos Ardre- 

 formen i medeltal 3,3 mm. (varierande mellan 2,2 och 4 mm.). Längden 

 af stängel tillika med frisk blomma var hos den förra i medeltal 12 

 cm. (varierande mellan 7 och 17 cm.), hos den senare i medeltal 

 17 cm. (varierande mellan 10 och 23 cm.). Blomskaftet o/yan/or sve- 

 pet var hos den förra i medeltal iVa cm. (varierande mellan V^ 

 och 3 cm), hos den senare i medeltal 3 cm. (varierande mellan 

 IV2 och 6 cm.). Denna sista olikhet framträder ögonblickligen vid 

 en jämförelse mellan herbarieexemplar. Hos A. Palsatilla (Fig. 1, 

 högra bilden) räcker svepet hos en frisk blomma merendels högt 

 upp på kalken, hos Ardre-formen (Fig. 1, vänstra bilden) höjer sig 

 kalkens bas hos en fullt utslagen blomma nästan alltid öfver svepets 

 flikar. Ofvanstående mått på A. Palsatilla torde nog gälla äfven 

 mellaneuropeiska exemplar; stängelns höjd angifves t. ex. vara 

 8 — 15 cm. i en fransk flora af J. Morriére (I). 



Arets örtblad äro hos Ardre-formen vid blomningstiden utvecklade 

 ungefär så mycket som hos A. Palsatilla eller något mindre. De 



