15 



Åtskilliga andra afvikande fall kunna förekomma hos A. paténs 

 De från hufvudaxeln axillärt utväxande bladskotten, som på hösten 

 afslutas med llorala vinterknoppar, kunna t. ex. under samma 

 sommar utveckla en dubbel period af låg- och örtblad. Exempel 

 på biadföljden nedifrån uppåt på dylika skott är hos ett individ: 

 2 örtblad, 1 lågblad, 1 örtblad, 5 hopslutna lågblad; hos ett par 

 andra: 1 (eller 2) örtblad, 1 lågblad, 2 örtblad, (hvaraf det yttre med 

 rudimentär skifva), 6 slutna lågblad. 



Som sammanfattning kan sägas, att de äldre individen äro tuf- 

 eller nästan mattformigt utbredda och flerblommiga; de hvarandra 

 närmast sittande blommorna ha normalt uppkommit från två syskon- 

 knoppar på föregående års hufvudaxel. Skottbyggnaden är föga 

 växlande, de olika slagen af blad väl differentierade, blomningen 

 väl reglerad, höstblommor t. ex. äro ej iakttagna, och växtens ekologi 

 synes gå ut på att vid vegetationsperiodens början och på kortaste 

 tid utveckla ett stort antal blommor och därefter lika hastigt en 

 stor bladmassa. Ett sådant utvecklingsförlopp synes bäst lämpadt 

 för stäpper i ett svalt klimat. 



Hos A. pratensis finnes upptill på den med terminalblomma afslu- 

 tade hufvudaxeln merendels blott en axillärknopp, nämligen inom det 

 öfversta knoppfjället; sällan utvecklas en knopp ur den närmast 

 lägre axillen. Då därjämte hvilande knoppar i de vissnade örtbla- 

 dens axiller nästan aldrig komma till utveckling, följer däraf, att 

 rotstocken vanligen förblir ogrenad och plantan enblommig. Men 

 den axillärknopp, som är synlig, utvecklar sig på våren så mycket 

 hastigare. Redan vid blomningstidens början har den alstrat två 

 eller tre blad, som med sina hälft utbredda skifvor framskjuta öfver 

 hufvudaxelns knoppfjäll. I flororna anmärkes också, att jordblad 

 vid blomningen förefinnas. I olikhet mot A. paténs ha ju också 

 hufvudaxelns inre knoppfjäll rudiment till skifvor eller äro utbytta 

 mot örtblad med stora slidor. Hos A. pratensis ser man emellertid 

 ej sällan två tätt hopstående blomskaft; blomman på det ena är 

 något försenad. Den uppstår hälft proleptiskt, i det den i öfversta 

 lågbladets axill framkommande knoppen genast ger upphof till ett 

 vegetativ-floralt skott, uppbärande redan nu två (eller ett, sällan 3 

 eller 4) örtblad och en terminal blomma, men i regeln inga fjällika 

 lågblad. På denna andra generation framkommer då i öfversta 

 axillen en tredje generation, bestående af en naken knopp (utan 

 knoppfjäll), vilken redan på våren utvecklar assimilerande blad. 

 Enligt Irmisch (I) skulle 2:a skottgenerationens blad ha liten eller 



