18 



Förgrenade äldre rizom äro emellertid vida sällsyntare än flerblom- 

 miga årsskott på grund däraf, att vegetativ-florala knoppar ofta tyna 

 bort efter en kortare tillvaro likasom hos A. pålens. 



Skottbyggnaden kan vara än mer komplicerad hos frodiga indi- 

 vid. Så t. ex. har jag sett ett individ, som hade vegetativ-florala 

 skott i 3:e, 5:e och 6:e axillerna men endast ett grönt bladskott i 

 4:e axillen. Ett annat årsskott hade bladskott inom 6:e axillen 

 men ett floralt inom den 2:a. Vidare kan en fjärde grupp upp- 

 ställas, utmärkt däraf, att årsskottets tre innersta blad äro försedda 

 med skifvor; ett skott som skulle betecknas med 4 c, är iakttaget. 

 Vegetativ florala axlar af 2 a ordningen uppbära vanligen 1 — 2, någon 

 gång 3 — 4 örtblad, stundom både örtblad och lågblad, sällan blott 

 ett lågblad men inga örtblad. Bladskottet (3:e generationen), som 

 alltid utvecklas i öfversta axillen, kan således komma att sitta i 

 olika lägen i förhållande till blomaxlarna. Tages hänsyn härtill, 

 finner man antalet kombinationer ofantligt stort. 



C. Årsskott med blommor af tre siiccesiua generationer. 



Flera fall äro iakttagna, dels höger- dels vänsterspiral, motsva- 

 rande 1. b., 1. c, 2. c, 3. a., 3. c. i föregående skema. Skottaxeln 

 af 2:a ordningen kan uppbära två axlar af 3:e ordningen och således 

 med dem motsvara kombinationen 3. c. Axlarna af 2:a och 3;e 

 ordningen bära ofta blott ett örtblad (stödjeblad för blommanj. Skott- 

 följden motsvarar då ett monochasium (»Wickel»). 



A. pratensis har trots de ofvannämnda talrika fallen en tämligen 

 väl bestämd skottbyggnad, i det de afvikande individen blott utgöra 

 en mindre del af hela antalet. Rotstocken är enklare, bladmassan 

 mindre, men så äro också blommorna färre. Bladens differentiering 

 i lågblad och örtblad är ej så strängt genomförd som hos föregå- 

 ende, och antesen försiggår samtidigt med bladutvecklingen. Blom- 

 ningstiden är mindre skarpt begränsad, hvilket visar sig dels iden 

 successiva blomningen hos flerblommiga individ, dels i höstblommor 

 uppkomna genom verklig prolepsis. Växten har således inneboende 

 anlag att utnyttja en längre tid af vegetationsperioden. Dess ekologi 

 påminner om de varmare ländernas växter. Måhända har arten 

 uppstått i ett varmt klimat med lång vegetationsperiod och dess 

 blomningstid förkortats och dess florala system förenklats först 

 sedan arten blifvit en stäppväxt. Den nu under gynnsamma om- 

 ständigheter framträdande sträfvan att utveckla flera successiva 

 generationer florala skott under en vegetationsperiod skulle då vara 

 af atavistisk natur. 



