20 



Därnäst komma 1. b. och 2. a., tillsammans ungefär lika talrika 

 som föregående fall. De öfriga fallen, äfven 4., äro representerade, 

 men de flesta tämligen sällsynta. I motsats mot förhållandet hos 

 A. pratensis är kategorien a. alltid vanligare än b. Hos årsskottets 

 vinterknopp finner man stundom de tre innersta bladen ha skifvor. 

 I korthet kan sägas, att skottbyggnaden öfverensstämmer med den 

 hos A. paténs därigenom, att bladskott oftast förekommer i näst 

 sista axillen å hufvudaxeln, och med A. pratensis därigenom, att 

 de 1 — 3 innersta bladen i vinterknoppen ofta äro försedda med 

 skifvor eller rudiment därtill. Den prolepsis-artade utvecklingen af 

 ett vegetativ-lloralt skott, utgörande andra generationen, är också 

 ett om A. pratensis påminnande drag. Det sker emellertid ganska 

 sällan, kanske blott i ett fall på hundra. Sålunda företer skott- 

 byggnaden ungefär samma kombinationer som hos A. paténs x 

 pratensis. 



Samma skottb3'ggnad har, så vidt af det mindre rikhaltiga mate- 

 rialet kunde ses, A. Palsatilla från Småland. Säkert är, att kate- 

 gorien a. är öfvervägande. 



Att såsom Irmisch (I) i fråga om skottbyggnaden sammanföra A. 

 pratensis och A. Palsatilla är sålunda ej riktigt lämpligt. Hans upp- 

 gift, att ett bladskott ofta beimner sig i axillen till det näst innersta 

 bladet i vinterknoppen, är egentligen ej träffande för någon af de 

 båda arterna. Ty hos A. pratensis händer det ganska sällan och hos 

 A. Palsatilla är det nära nog regel. Ytterligare vill jag påpeka, att 

 då en 2:a vegetativ-floral skottgeneration förekommer, denna i all- 

 mänhet blott uppbär örtblad, men stundom 1—2 lågblad och där- 

 inom ett örtblad; det af Irmi.sch angifna fallet med blott lågblad 

 måste vara ytterst sällsynt. 



Den rika omväxlingen i skottbyggnaden hos A. Palsatilla synes 

 antyda, att denna art under sin utveckling ej såsom de föregående 

 arterna varit utsatt för så ensidiga klimatiska och edafiska faktorer, 

 att de påtvingat arten ett noga regleradt ontogenetiskt utvecklings- 

 förlopp. A. Palsatilla plägar ju också räknas till ekfloran. 



Eftersom jag haft tillfälle att undersöka tämligen rikligt material 

 äfven af A. vernalis L., skall jag lämna en kort öfverblick öfver 

 dess skottbj^ggnad. I afseende på förgrening förhåller den sig som 

 A. paténs, på den grund att bladrosetter fmnas både i sista och 

 näst sista axillen hos vinterknoppen. Greniga herbarieexemplar 

 äro ju också vanliga. Men dessa bladrosetter börja med ett knopp- 

 fjäll (sällan med liten skifva). Om 2:a generationen är floral, upp- 



