24 



några af svepebladens flikar afbitna, och äfven då har snittet jämna 

 kanter i motsats mot t. ex. de ganska sällsynta skador, som åstad- 

 kommits af sniglar. Lågbladen vid stängelbasen äro fullkomligt 

 oskadade. Tiden för åverkan är således den, då blomknoppen fram- 

 träder ur vinterknoppens lågblad. Alldeles likadana skador före- 

 komma hos A. pratensis och A. Palsatilla var. gotlandica. Små 

 grupper af dessa växter kunna påträfl"as, hvari hvarje individ är 

 stympadt. I synnerhet förekommer detta i utkanterna af barrskog, 

 men på öppna sandfält är växten mer fredad. Sedan jag flera 

 gånger hittat de afbitna svepebladen bredvid plantan, var jag öfver- 

 t3'gad om, att insektlarver ej varit med i spelet. Och till slut på- 

 träffade jag i Visbytrakten vid en del nyss skadade exemplar hopar 

 af rapphönsexkrementer. I dessa funnos osmälta massor af pollen, 

 liknande Anemones, samt därjämte en mängd hår, hvilka uppen- 

 barligen utgjorde blomhyllets hår hos A. pratensis, i det de voro 

 försedda med den för dessa karaktäristiska foten. Då ej blott gröna 

 delar utan äfven blomdelarna ha en starkt brännande smak, är 

 fågelns val af föda rätt egendomlig. 



Orren torde vara medskj^ldig i skadegörelsen. Åtminstone träffas 

 hans exkrementer i närheten af de mycket vanliga på samma sätt 

 stympade exemplaren af .4. Palsatilla var. gotlandica i Ardre. På 

 en yta af 25 kvm. hade 50 blommor blifvit afbitna, och de kvar- 

 varande voro endast 20. 



VI. STÅNDORTERNA OCH DERAS VEGETATION I RELATION 

 TILL PULSATILLORNAS INVANDRING. 



Först må en redogörelse lämnas för växplatserna på Filé hed. 

 Öster om Högstensvät, nära höjdkurvan för 60 meter, höjer sig 

 marken något öfver angränsande illa dränerade hällområden och 

 är i följd däraf skogbeväxt. Grunden består här, enligt meddelande 

 af statsgeologen H. Hedström, på den lägre nivån af Megalomiis- 

 kalksten och på den högre af Stromaiopor-förande refkalksten. Den 

 senare är till ett djup af åtminstone några decimeter söndersprängd 

 i tämligen stora, kantiga stycken, som tyckas ligga in situ, i det 

 de endast med svårighet kunna lösbrytas från hvarandra medelst 

 botanistspaden. Springorna och mellanrummen fyllas af en brun- 

 svart mylla, synbarligen bildad af de talrika generationer rötter, 

 som under seklernas lopp inträngt i marken. Något mylla täcker 



