• 25 



också kalkstenen, eller döljes denna af elt näslan slutet täcke af 

 örter, gräs, mossor och lafvar. Alt myllan å sådan hällmark visar 

 stor likhet med södra Rysslands stäppjord, framhålles af Hkssklman 

 (p. 149). På gränsområdet, där dräneringen är god, men barrsko- 

 gen af brist på moränjord ej kunnat fullt sluta sig till bestånd och 

 där ljustillgången således är rik, förekommer nu talrikt i större 

 eller mindre grupper Aneinone pålens. På en ruta af några hundra 

 kvadratmeter bestod vegetationen, förutom af glesa tallar och en- 

 buskar samt enstaka granar, hufvudsakligen af följande örter, gräs 

 och småbuskar: Anemone pålens, pralensis och Hepalica, Arclosla- 

 phijlos liva iirsi, Aspernla lincloria, Briza media, Canipanula persici- 

 folia och rolundifolia, Fesluca ovina, Filipendiila hexapelula, Fragaria 

 viridis, Galiiim horeale och verum, Geranium sanguineum, Helianthe- 

 mum cham<x'cislus, La§erpilium lalifolium, Polenlilla arenaria och verna, 

 Polijgonalum odoralum, Prunella grandiflora, Rubus saxalilis, Tlujmus 

 serpi/llum. Bottenskiktet, fläckvis slutet, utgjordes af mattor af 

 Hylocomium parielinum och Iriquelrum samt i öfrigt hufvudsakligen 

 af Hylocomium splendens, Cladina rangiferina och Celraria islandica. 



A. paténs förekom företrädesvis vid och delvis under enbuskar samt 

 i närmaste sällskap med Arcloslaphylos, Cladina och Celraria eller 

 Hylocomium; trogna följeslagare voro i regeln också Anemone He- 

 palica, Asperula lincloria, Fesluca ovina, Fragaria collina och Thymus. 



På samma plats förekommer äfven Anemone pralensis, men mindre 

 talrikt än den andra arten. En tydlig olikhet i deras förekomstsätt 

 förmärkes emellertid. A. pålens står invid enbuskar eller små 

 tallar och företrädesvis på deras norra sida. Där träd nyligen blif- 

 vit borthuggna, finnes fortfarande örtens bladverk kvar, men blom- 

 ningen uteblir vanligen. A. pralensis däremot intar äfven varmare 

 lägen på sydsidan af buskar och i de större, obeskuggade mellan- 

 rummen, utan att blomningen eller fruktsättningen lider. Mot 

 slutet af 1911 års utomordentligt torra sommar var bladverket hos 

 talrika individ af den förra arten brunbrändt och dödadt; den senare 

 arten hade stått sig betydligt bättre. 



På en annan växplats, belägen några hundra meter i nordväst 

 från föregående, antecknades (20 aug. 1911) vegetationen på en yta 

 af ca 25 kvadratmeter. Berggrunden stack upp på några ställen 

 och lokalen var ännu torrare än den förra. I omgifningarna stodo 

 Pinus silvestris t.^) och Sorbus suecica e. På den utvalda rutan växte: 



') Ymnighetsgraderna äro do af \\. Hult au vända; ymnig, riklig, strödd, tunn- 

 sådd, enstaka. 



