32 



fyndorterna, där den uppträder i större grupper. Häri liknar den 

 Anemone siluestris, hvilken, så förnöjsam den än tyckes vara med 

 hänsyn till ståndortens halt af näringsämnen och huru lätt den än 

 är att odla, likväl ej sänder ut förposter på afstånd från sina väl 

 begränsade lokaler. Slutligen väljer A. paténs på Gotland ej sådana 

 ståndorter, som äro karaktäristiska för densamma på andra håll, 

 nämligen sandfält och glesa tallskogar å sandig mark. Djiika platser 

 intar den eljes i Ångermanland (FkistedtJ, silurområdet i Östersjö- 

 provinserna (Klixge och Lehmann), Brandenburg (Ascherson), Väst- 

 preussen (Scholz), Böhmen, (Podpera p. 29), Schlesien (Wimmer och 

 Fiek) och vid Lemberg (Tomaschek). 



Det får väl anses nästan själfklart, att A. paténs under sin ut- 

 bredning på Gotland valde samma slags ståndorter som inom sitt 

 öfriga område. Hvad som utom klimatiska förändringar kan ha 

 undanträngt den till dess nu återstående lokaler, är ej svårt att 

 förstå, om man aktgifver på de gotländska tallskogarna på sand- 

 jord. Deras undervegetation utgöres nämligen dels af beståndbil- 

 dande ljung, ofta uteslutande all annan vegetation, dels af täta 

 massor af andra ris framför allt Vaccinium Myrtillus dels af sam- 

 manhängande mattor af örter och gräs. I intet af dessa samhällen 

 förmå Patsatilla-arievnB. hålla stånd. Måhända är det af samma 

 skäl, som A. paténs i Västpreussen ej når kusten i motsats mot 

 den lifskraftiga A. pratensis, hvilken ju också genom längre blom- 

 ningstid har vissa fördelar med hänsyn till spridning framför den 

 förra arten (Scholz p. 180). Dessa omständigheter göra det sanno- 

 likt, att A. paténs invandrat till Gotland, innan tallskogarna hunnit 

 alltför m3'cket utbreda sig och upptaga all för sig lämplig mark. 



Det återstår att söka utreda, hvilka klimatiska orsaker sam- 

 verkat med vegetationstäckets konkurrens. I växtgeografiska arbe- 

 ten, som behandla Mellaneuropas flora, upptages visserligen A. 

 paténs ofta såsom ett pontiskt florelement och räknas t. ex. af 

 Podpera till de termofila arterna i Böhmen. Men detta enligt min 

 tanke utan bindande skäl. A. paténs har i mellersta ?]uropa en 

 ganska utpräglad västgräns, hvilken hastigt öfvergår till sydgräns 

 och allestädes faller nära årsisotermen för + 8^ C. Inom artens 

 utbredningsområde är således medeltemperaturen i regeln lägre, t. ex. 

 på Gotland mellan 6 och .7 grader. I Böhmen förekommer den 

 emellertid norr och söder om Prag inom det område med 8 ä 9 

 graders medeltemperatur, hvilket som en tunga från nordväst sträc- 

 ker sig in i Böhmen. Utmärkande för detta område äro dock 



