38 



NERS exsickatexemplar ådagalägga en förväxling med den närbesläktade 

 A. grandis. Är detta riktigt, torde A. Pulsatilla höra till de arter, som 

 under istiden funno en tillflyktsort i sydvästra Europa. Urformen kan 

 ha skingrats, så att en del individ undanträngts till sydöstra och en 

 del till sydvästra Europa. De senare utgjorde då eller utvecklades ge- 

 nom sina afkomlingar till A. Pulsatilla. Härigenom får man en enkel 

 förklaring till artens förekomst i England, dit den kunde ha vandrat före 

 Engelska kanalens tillkomst eller medan den ännu var af ringa bredd. 

 Öfver Belgien och nordvästra Tyskland till södra Skandinavien var 

 vägen också klar. Till Gottland bör arten under dessa förutsätt- 

 ningar ha vandrat öfver Öland, hvilket desto lättare kunnat ske, 

 ju tidigare den nått till Södra Sverige i allmänhet, enär landom- 

 råden ju antagas till större eller mindre del ha utfyllt baltiska hafvet 

 mellan Öland och södra Gotland (Mlxthk, I). Att A. Pulsatilla 

 skulle inkommit till Gotland söderifrån är på grund af dess nuva- 

 rande västliga utbredning ganska osannolikt. Om arten fordom 

 haft större utbredning än nu mot öster, skulle detta ha varit fallet 

 under en period med fuktigt och ej kallt klimat, alltså under 

 Litorina-tiden. Men då skulle Östersjöns större bredd ha försvårat 

 vandringen till Gotland. Sannolikast är därför, att arten redan 

 under boreal tid invandrat till södra Skandinavien med Gotland. I 

 sådant fall är den på Gotland en genom sin ålder synnerligen 

 ärevördig relikt. 



Vid afslutningen af denna undersökning vill jag ytterligare fram- 

 hålla den anmärkningsvärda omständigheten, att Gotland på samma 

 slags ståndorter och i enahanda växtformationer hyser tre, växt- 

 geografiskt sedt, ganska olikartade Palsatilla-arter, nämligen en 

 öfvervägande västlig med en utbredning ungefär från västra Frank- 

 rike till Gotland och Pommern; en stäppväxt med hufvudsakhgen 

 sydöstligt utbredningsområde, som sänder utlöpare till södra och 

 S3'dvästra Skandinavien; samt en mer nordostlig och kontinental, 

 som ej når fram till sydvästra delen af Östersjön eller till Atlanten. 

 Detta bör ställas i sammanhang med motsättningen i det gotländska 

 klimatet, hvilket genom små såväl årliga som dagliga temperatur- 

 amplituder samt genom den åtminstone vid kusterna rådande rätt 

 stora luftfuktigheten är maritimt, men på samma gång genom låg 

 grad af nederbörd och vid vegetationsperiodens början stark och 

 långvarig insolation visar det kontinentala klimatets egendomligheter, 

 här ytterligare i relation till växtvärlden skärpta genom markens 

 geologiska beskaffenhet. 



