45 



möjliggöres deras liilla oinskapning, ulan all i ni;iiiga fall särskilda 

 anordningar synas vara ai" nöden. HelrälVande de kraller, som 

 närniasl lorde vara i veiksanihel vid dessa slrukluronnandlingar, 

 har nian i iränisla runiinel all länka pa, all genom de sma atslan- 

 den och kvanlilelerna i cellen ylsj)ännings-, osmolakliska, kemo- 

 lakliska och elektriska Törhallanden ulan IvilVel s|)ela en myckel 

 belydande, Tör all icke säga allenahärskande roll vid läges- och 

 geslaltförändringar inom plasmal. OlXerhulVud lägel lorde de vid 

 förminskning af dimensionerna allt mer öfverhandlagande yllör- 

 hallandena (volymen a Ilar som hekanl forlare än ylan) vara hesläm- 

 mande för alla cellulära, morfologiska företeelser. 



Alla de nyss upjiräknade molekylära och energeliska förhållan- 

 dena kunna antagligen genom sma ämnesväxlingsvarialioner förändras 

 i olika riktningar, och detta gör, att utgeslallningen af cellens struk- 

 tur och formen på dess organ så nära sammanhänger med den 

 kemiska organisationens tillsland. 



II. 



Under de här i korlhel framlagda allmänna synpunkterna har 

 man nu att betrakta en del uppgifter om strukturer i protoplasmal. 

 Det är ej min afsikt att nu göra någon ingående granskning af den 

 morfologiska cellforskningens resultat. Jag vill endast i korlhel 

 redogöra för ett särskildt område, med hvilket jag under mina hit- 

 hörande undersökningar kommit i beröring. Det omfattar uppgifter 

 om en del egendomliga bildningar i cytoplasmat, hvilka man på 

 sina håll har tillskrifvit en stor betydelse för cellens funktioner, 

 resp. för dess ärftlighetsförhallanden. Dessa bildningar höra äfven 

 till dem, hvilka öfverhufvud taget sammanfallals under mera spe- 

 ciella benämningar. 



För att möjliggöra en lättare öfverblick öfver denna delvis ganska 

 brokiga samling morfologiska företeelser, vill jag till all börja 

 med göra en kortfattad uj)präkning. 



Hos många protozoer har man funnit mer eller mindre oregel- 

 bundet gestaltade massor, ofta liggande omkring kärnan eller slående 

 i ett slags konneklion till denna. R. Hkrtwic, 11>()2 kallade dessa 

 bildningar med ett gemensamt namn för kromidier, emedan de 

 vid den brukliga cytologiska prei)arationen färgas tämligen starkt med 



