55 



äninesväxling, 1. ex. kärnan, kronialolbreina, dels sasoni upplag, 

 depåer al' kemiskt material, som eiter l)ehor kan utnyttjas eller 

 förökas. Vi kunna här tänka pä stärkelse, olja, ägghvilekristaller 

 o. s. v. Uppenbarligen är det ingen principiell skilnad mellan den 

 gröfre strukturen och den finare, som rej)resenteras af mikrosomer o. a. 



Om vi nu taga speciellt cyloplasmat i ögonsikte, är det tydligt, 

 att dess totaliunktioner komma till stånd genom en samverkan af 

 del kemiska material, som linnes löst i grundmassan (enkylemal 

 eller hyaloplasmat), och det som är i synbar måtto ulsöndradt såsom 

 mikrosomer och andra, gröfre strukturer. Och därvid är ej osanno- 

 likt, att en del af dessa struktui"er ha karaktären af plastider, d. v. s. 

 ha en viss själfsländig ämnesväxling. 



För att plasmats egenskaper skola ärfvas, fordras alt alla dess 

 kvalitativa, kemiska egenskaper öfverföras. p]n liten mängd väl 

 blandadt jjlasma kan vara lillfylleslgörande vid öfverförandel 

 af modercellens j)lasmas alla egenskaper. Så är fallet vid 

 befruktningen med den ofta mycket cytoplasmafalliga hancellen. 

 Den lilla mängd plasma, som den likväl medför, är tillräcklig för 

 ärfningen. 



Nu anse emellertid en del författare, såsom ofvan nämnts, all 

 mitokondrierna, d. v. s. vissa plasmastrukturer, äro i stånd all 

 öfverföra alla cytoplasmats egenskaper. Några som helst bevis 

 lämnas icke. Man har tydligen gjort den tyvärr ej alltför ovanliga 

 reflexionen, att de nämnda strukturerna äro af betydelse, emedan 

 de färgas starkt i fixerade präparat. För att bevisa, alt något, .som 

 de nämnda herrarna föreställa sig, vore med verkligheten öfverens- 

 stämmande, fordras tydligen experiment. Man borde plocka ut 

 mitokondrierna och se efter om de vore i stånd att {)roducera ett 

 nylt, fullständigt cytoplasma. 



Jag behöfver ej särskildl framhålla, all del på förhand vore högst 

 osannolikt, alt ell sådant experiment, om del nu kunde verkställas, 

 skulle utfalla med positivt resultat. Ty icke ens kärnan är i stånd 

 att reproducera ett fullständigt plasma. Icke ens kärnan kan ensam 

 funklionera som cellens ärfllighelsbärare. 



Då, såsom jag liera gånger nämnt, det väsentliga med plasma- 

 organen och strukturerna torde vara arbetsfördelning och ökad 

 effektivitet och mångfaldighel för cellen i kvalitativt hänseende, vore 

 del a priori högst osannolikt, all vissa organ och strukturer skulle 

 hafva utvecklat sig i en sädan riktning, att de kunde öfverföra äl- 

 ven de andra strukturernas och organens kvaliteter. Del är ulan 



