56 



Ivifvel lättare för cellen att öfverföra såväl kärnan som plasmat 

 och plastiderna vid befruktningen. Ett dylikt förfarande är betyd- 

 ligt mera ekonomiskt och då nu cellen är en högst ändamålsenligt 

 inrättad mekanism, böra vi med allt fog anse, att för den artlika 

 ärfningen fordras öfverförande af både kärnsubstans, plasma och 

 plastider, helst som därtill inga viktiga argument tala för en mot- 

 satt hypotes. 



Man bör emellertid akta sig, att genom dogmatiskt betraktelsesätt 

 förvränga vårt föregående resonemang. Därför att vi kommit till 

 den uppfattningen, att inga plasmaorgan äro skickade att utom sina 

 egna äfven öfverföra hvarandras egenskaper och alt de tvärtom kom- 

 plettera hvarandra och genom samverkan göra cellen fullvärdig, 

 skall man ej tro, att för ärfning af artens egenskaper ett öfver- 

 förande af alla strukturelement såsom morfologiska bildningar vore 

 nödvändigt. Ty eftersom många af dessa, såsom stärkelse, olja, 

 ägghvitekroppar o. s. v., under cellens normala verksamhet kunna 

 upplösas och åter utfällas allt efter de för ögonblicket härskande 

 inre betingelserna, kunna de vid ärfningen öfverföras i löst tillstånd. 

 Ja, det låter äfven väl tänka sig, alt en del mindre sammansatta 

 kemiska föreningar kunna öfverföras i potentiellt tillstånd, näm- 

 ligen såsom komponenter i högt kondenserade molekyler. Afvenså 

 är det troligt, att en hel del enklare föreningar alls ej behöfva 

 öfverföras, emedan de förekomma i identisk sammansättning såväl 

 i han- som i honcellen. Detta är nu emellertid frågor, som, ehuru 

 varande af stort teoretiskt intresse, sakna tillräcklig faktisk grund 

 och i hvarje fall ej här kunna närmare behandlas. Huru som 

 helst, framgår emellertid alltid af vårt föregående resonemang, att 

 cellen endast begagnar sig af det potentiella öfverförandet, då det 

 är fråga om enklare kemiska föreningar. Och, såsom en återknyt- 

 ning till vårt behandlade tema, är närmast att taga fasta på det, 

 att vid ärfningen visserligen alla kvaliteter på ett eller annat sätt 

 måste öfverföras, men att därtill ingalunda fordras en principiell 

 eller bestämd fysikalisk struktur i plasmat. — Ofvan berörda frå- 

 gor ha till en del behandlats i en föregående uppsats af mig och 

 jag hoppas bli i tillfälle att snart närmare utveckla dem. 



Enligt vår ofvan skisserade uppfattning måste den mellan Mevf:s 

 och Strasburger bestående kontroversen betraktas såsom menings- 

 lös. Bägge forskarna anse, att plasmat endast kan vara verksamt 

 för ärfningen, såvida det har en mikroskoj)isk struktur, och de 

 anstränga sig, den ena att påvisa förekomsten af strukturelement i 



