60 



finnas hos djurcellerna, ehuru närmare undersökningar liäröfver 

 salvnas (jfr lilcväl O. Hertwig, 1909, s. 100; se lig. 15). — Plastider 

 benämna vi som bekant i öfverensstämmelse med Pfeffer auto- 

 noma bildningar med särskild funktion. De utgöra liksom kärnan 

 och cytoplasmat organ i elementarorganismen och fortplanta sig 

 genom delning. De måste uppenbarligen ha en alldeles särskildt 

 utbildad inre ämnesväxlingsmekanism, som gör dem till en viss grad 

 själfständiga. De ha m. a. o. en ganska hög individualitet. Många 

 andra strukturer i plasmat, hvilka ej ha plastid-karaktär, ha där- 

 emot en relativt låg individualitet, och ett kollektivbegrepp, som 

 sammankastar företeelser af mycket olika individualitet, måste vara 

 mycket tänjbart eller allmänt och sålunda i föreliggande fall föga 

 brukbart. 



Rena ämnesväxlingsprodukter, bildande egendomliga strukturer i 

 plasmat, ha vi redan gjort bekantskap med hos Ascaris, och tvif- 

 velsutan bildas i många andra fall vid plasmats ontogenetiska eller 

 rent trofiska verksamhet produkter, som kunna se mycket egendom- 

 liga ut, men ha en verklig betydelse, som betydlig understiger 

 styrkan af det intryck man far af deras imponerande habitus. Jag 

 misstänker, att t. ex. sådana strukturer, som beskrifvits i tapetceller 

 (Tischler) och som väl hvar och en, som sysslat med reduktions- 

 delningen, känner till, kunna vara af någon liknande art. Under- 

 sökningar häröfver vore välbehöfliga. 



Liknande uppgifter torde många »kondriosomer» i djurceller ha. 

 Man har ju funnit, att de omvandlas till ontogenetiskt betydelsefulla 

 metaplasmatiska element. De kunna i ty fall helt enkelt utgöras af 

 upplagradt byggnadsmaterial, ungefär som vid celldelningen först en 

 cellplatta af löst sammanhängande droppar bildas, i hvilka seder- 

 mera cellulosaväggen utsöndras. Somliga anse, att den »primära 

 cellplattan* endast har till uppgift att mekaniskt stödja den sig ut- 

 fällande cellväggen, och på liknande sätt förhåller det sig kanske 

 äfven med en del »kondriosomer». 



I andra fall tyckas plasmainneslutningar, som på grund af sin 

 färgbarhet draga uppmärksamheten till sig, ha en transitorisk be- 

 tydelse. ScHiLLER och SvEDELius lia beskHlvit starkt färgade korn 

 i plasmat hos några Rodophyceer, Antithamnion och Dellesseria i vissa 

 stadier, och Schiller anser dem vara ett för kommande behof upp- 

 lagradt byggnadsmaterial, d. v. s. rena ämnesväxlingsmellanprodukter. 



Medan sålunda en del plasmainneslutningar ha en mera speciell 

 uppgift inom cellverksamheten, kunna andra återigen vara af stor 



