65 



Värmlandsbotanisl skall linna mycket nytt däri, men måhända kan det 

 förmå väcka den slumrande företagsamheten pä ett eller annat hall, och 

 i så fall har ja.^ icke tagit till pennan förgäfves. 



Efterföljande anteckningar äro till allra största tielen gjorda under 

 några resor, som jag företagit dels sommaren 1910 under nägot mer än 

 fyra veckor af juni och juli månader, dels iörlidet ar. Inder 1910 besökte 

 jag d. 9—28 juni Älfdalen med Edebäck som utgångspunkt; följande Klar- 

 älfven anställde jag en serie exkursioner hufvudsakligen inom Norra Xy, 

 Dalby och Norra Einnskoga socknar upp till norska gränsen ofvan Lång- 

 llon, där jag vände om. På återvägen hade jag hunnit till Stöllet i N:a 

 Ny, då jag nödgades afbryta färden och hemresa till Stockholm. I medio 

 af juli återvände jag och genomreste denna gång öfver Torsby i Eryks- 

 dalen de öfriga socknarne i nordligaste Värmland, nämligen Östmark, 

 Hvitsand, Nyskoga samt Södra Einnskoga. Härvid riktade jag i Östmark 

 min up])märksamhet naturligtvis alldeles särskildt på det redan af MvuiN 

 besökta och speciellt omnämnda Hänneberget, hvars branta östra slutt- 

 ning erbjuder en onekligen ytterst intressant vegetation. Hvad Hvitsand 

 beträffar medhann jag föga mer än ett par exkursioner till det botaniskt 

 föga kända, men anmärkningsvärda och i jämförelse med det mera be- 

 kanta Hoffjället inom samma socken ganska gifvande Snipberget ;beläget 

 strax väster om sjön Mangen i socknens nordligaste del\ Eran Södra 

 Einnskoga föreligga i Larssons ilora inga uppgifter alls, hvarför jag där- 

 städes på skilda platser — Bograngen, Letafors, Kindsjön och Medskogen 

 — något utförligare upptecknade växtligheten än på andra ställen. Eör- 

 liden sommar har jag den 26 juni— 8 juli företagit en kortare tur till 

 Östmark, Södra Einnskoga samt de öfre Älfdalssocknarne för att kom- 

 plettera förut gjorda anteckningar och särskildt närmare efterforska några 

 af de ädla löfträdens förekomst i dessa trakter. I Södra Einnskoga be- 

 sökte jag härunder det intressanta Rickenberget, hvars västra sluttning 

 hyser en ganska rik flora, i åtskilligt erinrande om Hännebergets. Slut- 

 ligen ägnade jag veckan 8— lö augusti åt en flyktig granskning af en del 

 vattendrags och sumpmarkers flora inom Hvitsand, Södra Einnskoga 

 och Dalby socknar. 



På något mera ingående, dctaljeradt eller systematiskt utforskande af 

 här antydda område har jag ej af flera skäl kunnat inlåta mig; bl. a. 

 har den sammanlagda tid, som stått mig till buds, härför uppenbarligen 

 varit alltför knaj)]). Under sådana förhållanden säger det sig själft, att 

 mina upprättade växtlistor på intet sätt göra anspråk på någon större 

 grad af fullständighet, så mycket mindre som mina besök å hvarje sär- 

 skild i)lats oftast varit inskränkta till en eller några få dagar och mänga 

 växtarter alltså själffallct måste ha undgått mig. 



Härnedan följer en förteckning på de fanerogamer och ormbunkar, 

 som mina växtlistor upptaga. Under 1910 hade jag i förstone uppmärk- 

 samheten riktad hufvudsakligen på ÅV//zx-formerna och på mindre vanliga 

 kärlväxter. Öfver de allmännaste växterna förde jag tyvärr blott knaj)p- 

 händigt anteckningar och häraf följer, att en stor del af dessa växter — i)å 

 hvilkas frekvens jag nämligen ej är rätt säker — ej kunnat upptagas å för- 

 teckningen, hvilket naturligtvis är en stor brist. — Nomenklaturen är 



Svensk BotanM: TidKkrift lHl-2. ^ 



