76 



sålunda skattade pistillen en tydlig ansvällning i sin nedre del, d. v. s. 

 i fruktämnet, som i sitt ansvällda parti hyser en stor mängd bladanlag 

 af till en början grönhvit färg. I^essa blad, som tydligen ej äro annat 

 än de omvandlade fröämnena, bilda sedan en ny blomma af samma stor- 

 lek och färg, som den första. Ur fruktämnet kunna dessa blad utträda 

 på två sätt. nämligen antingen från sidan genom en längsgående springa, 

 som ej når upp till märket, eller också öppnar sig pi.stillen i sin spets, 

 hvilket dock inträffar vida mera sällan. I båda fallen kommer emellertid 

 pistillen till sist att klyfvas i hela sin längd, hvarefter de båda hälfterna 

 inga som foderblad i den nj^a blomman. De äga som sådana fullkomligt 

 samma utseende beträffande storlek, form och färg som de verkliga foder- 

 bladen, men röja tydligt sin härkomst genom de i midten kvarsittande 

 märkena. Den n3'a blomman förfogar öfver ett stort antal kronblad, 

 ibland bortåt ett 20-tal. men inga befruktningsorgan. Någon gång, ehuru 

 mera sällan, framväxer ur denna en blomma numro 3, och man har då 

 ej mindre än trenne till synes skilda blommor instuckna i hvarandra. 

 Någon befruktning kan gifvetvis ej komma ifråga, men den vegetativa 

 förökningen främjas genom knojipbildning å de nedersta, rosettställda 

 bladen. För en och samma lokal upprepas anomalien år efter år. 



Förutom i Värmland har jag insamlat ex. med liknande abnorma blom- 

 mor i Vä.stergötland och Jämtland. Att denna form finnes litet hvarstädes 

 i vårt land, tager jag för afgjordt på grund af ett rätt stort antal exemplar, 

 som jag varit i tillfälle se från skilda trakter. — Medan hos oss formen 

 hittills föga upj)märksammats har den i utlandet redan tidigt varit före- 

 mål för omnämnanden lU.LUSiUS har år 1601 angifvit den under namn 

 af Cardamine altera flore pleno). Den som först närmare fäst uppmärk- 

 samheten på fenomenet och uppvisat, hvari det för blomman egendomliga 

 och monströsa egentligen består, är säkerligen (iODROX, som 1845 i 

 Mémoires de la Societé Hoyale de Nancy utförligt bcskrifvit af honom i 

 Frankrike insamlade blommor af detta slag. 



C. amara. Här och där genom hela Älfdalen ända upp till Långflon 

 i N:a Finnskoga; troligen ej heller sälLsynt i de västra socknarne. 



Arabis arenosa. Synes förekomma sparsamt i Älfdalen; iakttagen nord- 

 ligast vid Transtrand i Dalfjy. Däremot uppträder den i utomordentligt 

 riklig mängd i norra Fryksdalen: Fryksände, Ostmark och Hvitsand. 

 Sommaren 1910 var det här ej blott åkrarne, som uppvisade den i massor, 

 utan äfvcn landsvägskanterna, sand- och grustagen voro ibland formligen 

 hvita af de ymnigt utvecklade filommorna. För öfrigt har den spridt 

 sig upp genom S:a Finnskoga ända bort till Medskogen nära norska grän- 

 sen, där jag dock blott iakttagit enstaka exemplar. Sammanställas härmed 

 Larssons sparsanmia uppgifter om växtens förekomst i landskapet på 

 1860-talet, är det tydligt, att den sedan dess fått här liksom i åtskilliga 

 andra provinser en mycket stor spridning. — A. arenosa *siiecica har jag 

 ingenstädes observerat. 



A. thaliana. För denna art återigen tyckes Larssons uppgift, att den 

 förekommer sällsynt i Fryksdalen, fortfarande gälla. Jag har nämligen 

 i Östmark ej lyckats finna den annorstädes än på Ränneberget och där 

 i ytterst ringa mängd. I Älfdalen har jag ingenstädes spårat den. 



