78 



R. aiiricomus. Här och där genom hela området ända upp i N:a 

 Finnskoga. 



Batrachium pcltatiim. Sedd här och där i Älfdalen. 



TroUius europceus är i vissa trakter af Värmland en ingalunda sällsynt 

 växt och Larssons flora uppräknar en hel del lokaler för densamma» 

 dock ingen från de nordligaste delarne. Att den emellertid finnes och 

 trifves på åtskilliga håll norrut är ganska visst. Hvad Älfdalen angår 

 har jag sett den i Dalby nedanför Holmberget och vid Vingäng samt i 

 N:a Finnskoga norrut från Höljes. I S:a F^innskoga växer den ganska 

 rikligt vid Bograngens gästgifvargård; dessutom finnes den vid Kindsjön» 

 Letafors och Medskogen, dock ej, såvidt jag funnit, i någon större mängd. 



Aconitiim lycoctonum '^septentrionale. Denna ståtliga ranunkelväxt har 

 jag iakttagit endast i sydligaste delen af N:a Finnskoga, nämligen på den 

 af Larsson angifna lokalen, något mer än 1 km. norr om Tåsans utlopp 

 i Klarälfven i ängar öster om älfven. Några personer, för hvilka jag 

 visade växten, uppgåfvo, att den äfven finnes på västra älfstranden äfven- 

 som att den anträffats i Dalby väster om Vingäng. — Beträffande blom- 

 morna må nämnas, att de varierade ej obetydligt till färgen: hos flere 

 individ voro hjälmen och öfriga hylleblad nästan rent hvita med svagt 

 blå färg å insidan \ 



Ackva spicata. Östmark, i en äng norr om kyrkan (sparsamt) samt å 

 Rännebergets sluttningar, särskildt rikligt å den östra; Hvitsand, å Snip- 

 berget; S:a Finnskoga, ganska rikligt å Rickenberget, (det nordligast hit- 

 tills kända fyndställct i Värmland 1 



Xymj)h(i'a candida. Mångenstädes i de nordligaste delarne. Den van- 

 ligaste formen synes vara /. erythrostigma med 10 — r2-stråligt märke af 

 röd färg; iakttagen på ett flertal ställen i S:a Finnskoga samt vid Syssel- 

 bäck i Dalby. 



Xiiphar liitcum. Liksom föregående tämligen allmän vHiinst kanske 

 i Älfdalen . 



Silene vcnusa. 1 Larssons flora finnas inga andra uppgifter rörande 

 denna arts förekomst inom området än för Östmark, där växten säges 

 vara allmän. Numera förekommer den, särskildt i åkrar, mycket all- 

 mänt genom hela öfre Värmland ända upp till Långflon i N:a Finn- 

 skoga. Äfven å naturlig ängsmark är den mångenstädes vanlig. 



S. rupestris. I Älfdalen har jag iakttagit denna art uti Ny och Dalby 

 socknar på många platser öster om Klarälfven. Hvad öfre Fryksdalen 

 angår uppgifver Myrin, att den därstädes är inskränkt till de högsta 

 bergen såsom Jättkärns- och Tossebergsklättarne . och enligt Larsson 

 upphör den vid Torsby i Fryksände. Den finnes emellertid — såsom 



* Märkligt må man väl kalla följande profeti.ska uttalande af ^Ivrin 1. c. pag. 

 180), afseende den mellan Dalarne och Norge inklämda .spetsen af Värmland, hvilken 

 han under .sin resa år 1831 genom kikaren öfverskådat från Hoffjället och Ränne- 

 berget: I denna .sin öfversta, ofruktbara vrå torde Värmland hy.sa åtskilliga nord- 

 liga växter, som saknas längre ned, och Aconitum Lycoctonum är helt nära, under 

 nog lika om.ständigheter, träffad af Hisingkr vid Kjolen i Norrige, 6 mil norr om 

 Kongsvinger . När sedermera Aconitum mycket riktigt anträffas i Värmland, be- 

 finnes fyndlokalen (Tåsängarncy ligga nästan på pricken — 6 mil nordligare än 

 Kongsvinger ! 



