81 



Osebol och Norra Torp i Xy; Höljes i N:a Finiiskoj^a. På sislnämn(ia 

 stället iaktt()<^ jag å en åkerren ett exemplar i form af ett fristående, 

 verkligt träd med upprätt, grof stam om minst 7 meter i höjd. Säker- 

 ligen linnes denna hybrid på många ställen inom området. 



B. nana X B. udurata /". pernana. V.n vacker, omkring 2 m. hög buske 

 har jag iakttagit ej långt frän Osebol i Ny s:n i ett kärr utnie<l den till 

 Vägsjöfors ledande landsvägen. Lahsson uppgifvcr i sin Horas 2:dra upp 

 laga en enila lokal för Värmland, nämligen Bograngen i S:a Finnskoga, 

 där den en gång lär ha insamlats af Wahlknbehg enligt ex. i Riks- 

 museets samlingar. Här ellersökte jag den förtiden sommar, men med 

 ringa framgång: hela behållningen vardt nämligen endast en liten och 

 illa medfaren, steril buske, växande a en albetad dikeskant helt nära 

 landsvägen ej långt från Hograngens gästgifvaregård. Denna förefaller 

 emellertid alt vara hybridens /;erna/ia-form och visar en påfallande likhet 

 med det Wahlenbergska exemplaret. 



Alnus incaiia. Gråalen är utan gensägelse det vanligaste löfträdet i 

 nordligaste Värmland, ehuru den visserligen ej förmår på grund af sin 

 lägre växt att i samma grad som björken förläna karaktär åt landskapet. 

 Medan klibbalen (A. gliitinosa) i Klarälfdalen saknas på den egentliga dal- 

 bottnen och först anträffas i sumpmarkerna uppe å de närgränsande, 

 skogklädda åsarnes sluttningar, stiger gråalen i täta massor ned i dalen 

 ända till älfvcns yta och för där en oftast segerrik kamp med de olika 

 pil- och videarterna om de genom älfvens sandallagringar årligen nybil- 

 dade markerna. Att den mångenstädes i landskapet på samma sätt upp- 

 träder som inkräktare och utträngt förutvarande växtlighet af träd och 

 buskar, därom lider intet tvifvel och är för öfrigt en gammal iakttagelse 

 (jfr. iMYRiN, 1. c. pag. 246). 



.1. incana varierar ej obetydligt i fråga om bladens utseende. V.n form 

 från Norra Torp i N}', af hvilken jag förliden sommar iakttog flera buskar, 

 utmärker sig genom nästan cirkelrund bladform med mycket grundt 

 sågad eller helbräddad kant; endast de ytterst i spetsen af skottet sittande 

 bladen äga det vanliga utseendet. En annan form, sedd på ett par stäl- 

 len t. ex. vid Likenäs i Dalby), förefaller att vara identisk med f. argen- 

 tata Norrl., ehuru den visserligen ej företer samma starka hårighet å 

 bladundersidan som den norrländska formen. 



Alnus glutinosa X A. incana. Iakttagen vid Stöllet, Ny s:n, i sumpig 

 skogsmark. Träd med rätt grof stam. Bladen äro till formen varierande: 

 de nedersta och mellersta å skottet vanligen rundadt trubbiga, men aldrig 

 urnupna såsom hos A. glutinosa, de i skottets främsta del sittande spet- 

 siga, ehuru ej alltid i så hög grad som hos typisk A. incana samt ibland 

 tydligt dubbelsågade. Undertill äro bladen nästan fullkomligt glatta utom 

 i de nedersta nervvinklarne, som visa stora, tydliga hårtofsar; sällan följa 

 dessa hårtofsar hufvudnerven ända ut till spetsen och hos en del blad 

 saknas de helt och hållet. Färgen å undersidan är mera matt grågrön 

 än hos A. glutinosa. Ehuru saknande frukt är hybriden ytterst lätt be- 

 stämbar på grund af bladens utseende. — 1 Riksmuseets sandingar finnas 

 åtskilliga exemi)lar af denna hybrid från Värmland — äfven från Älf- 

 dalen insamlade af H. FrÖdixg. 



Srensk Botanii'k Tidfkrijt 1912. 6 



