120 



kan denna försumpning utmed kanterna, där fastmarksvatten af 

 mera näringsrik beskafTenhet silar fram, ej åstadkommas genom 

 Sphagna (Gustafsson 1909 sid. 19). Detta blir däremot fallet i det 

 högre belägna centrum, hvarest nederbörden blir den enda fuktig- 

 hetskällan. Sphagniim-torhen kommer i sin tur på grund af under- 

 lagets topografi att influeras till sin byggnad. Till frågan om hög- 

 mossars topografi skola vi återkomma i ett senare sammanhang. 



Mossarnas vittnesbörd om klimatväxlingar. 



Den lagerföljd, som ofvan påvisats för Bälinge Mossar, innebär i 

 och för sig ingenting originellt, utan liknar, om man bortser från 

 detaljerna, hvad man finner i mellansvenska mossar i allmänhet, 

 ifall dessa äro af samma ålder. 



Som i det föregående visats, hafva Bälinge Mossar i likhet med 

 de flesta andra myr- och mossmarker i Upland (se t. ex. Tolf 

 1900 : I sid. 8), sedan hafvet drog sig tillbaka, öfvergått från att vara 

 grunda sjöar till att bli skogbärande mark. Därefter har en för- 

 sumpning ägt rum, hvilken förvandlat skogen i kärr och mossar. 

 Som jag senare skall visa, öfverensstämma dessa olika utvecklings- 

 skeden till tiden med dem Sernander (1910:11) sökt fastställa för 

 Litorina-tidens bildningar. Af inom området förekommande torf- 

 mosslager skulle på detta sätt Rhabdonema- och C/ypeas-gyttjorna 

 samt en del af sötvattensgyttjan komma att bli af atlantisk ålder, 

 större delen af den senare och detritusgyttjan tillika med kärrtorfven 

 och skogstorfven af subboreal och slutligen Carex-Amblijstegium- 

 torfven och Sphagniiin-tor(ven af subatlantisk ålder. 



Mot denna förklaring kunna invändas en hel del saker. Allden- 

 stund de gamla sjöbäckena i allmänhet äro mycket grunda, vore 

 det tänkbart, att dessa genom en långsam nederodering af aflopps- 

 kanalen blifvit tömda. På grund af sitt större djup kom emellertid 

 Stormossens nordligaste parti att under lång tid fortfarande vara en 

 insjö, hvilken endast så småningom kunde växa igen. I de lager af 

 våra torfmossar, hvilka tolkats som subboreala, förekomma lämningar 

 af sydliga växter t. ex. Trapa natans och i Norrland hassel norr om de 

 nutida gränserna (se t. ex. Sernander 1892 sid. 58, Gunnar Anders- 

 son 1902), samt i mellersta Sverige ej sällan ek. Ek är emellertid 

 hittills icke funnen fossil i Bälinge, men såväl jag själf som pro- 

 fessor Sernander ha funnit hasselnötter i stubblagret om än i ringa 

 mängd. Vidare skulle kunna nämnas, att den formationsföljd, som 



