142 



hetsgraden af någon annan anledning blifvit förändrad till det tor- 

 rare. Någon bestämd anordning af dessa formationer kan ej skön- 

 jas. Ett exempel härpå bildar den profil, jag dragit genom norra 

 delen af Södra Myren (prolil 6, Tafla IV) och på hvilken växtforma- 

 tionerna utsatts. Längst i N, närmast laggen »a», kommer ett björk- 

 kärr »b » med inströdd tall, som försvinner längre ut, »c». Björkarna, 

 hvilka nå öfversta gränsen för snårskiktet (c. 2 m.) och till och med 

 öfverskrida densamma, kunna betecknas med frekvensgraden r-y. 

 Fältskikten utgöras till öfvervägande del af Carices. Formationen är 

 ett typiskt löfkärr med buskarna stående direkt på marken, icke på 

 tufvor. Eriophoriim alpimim uppträder tämligen sparsamt. I de 

 yttre delarna af afdelningen »d» börjar denna växt få ökad frekvens, 

 hvilken ytterligare stiger inom nästa afdelning (»e»), där den når 

 upp till s-r. Buskarna börja samtidigt bli alltmer tunnsådda. Slut- 

 ligen förvandlas Eriophorum alpiniim-kiinei utan öfvergångar i en 

 mjxket vacker Eriophorum vag inatiim-f ormsiiion, där denna växt 

 förekommer i ymniga tufvor och nästan ensam bildar fältskikten 

 (afd. »f» å profilen). En fotograli af densamma meddelas i lig. 20. 

 Den därpå följande Ses/eWa-ängen (afd. »g») har redan omtalats 

 (foto. fig. 14). På andra sidan om kanalen, som i S begränsar 

 denna Ses/ma-formation, kommer en Carex ampiiIIacea-fornMiiion 

 med Carex panicea (t) och Carex flava (e-t). Eriophorum alpiniim, 

 som finnes äfven inom afd. »i» (t), ökar i nästa afdelning (»j») 

 frekvensen till s-r och blir karaktärsväxt. Laggen kring morän- 

 holmen är som alltid på dylika ställen gles. På andra sidan om 

 denna moränholme går profilen genom ett mycket grundt bäcken, 

 som från den egentliga myren skiljes genom en låg moränrygg, 

 hvilken i dagen bildar en rad »holmar '. Vegetationen innanför 

 denna moränbarriär afviker i någon mån från myrens, bland annat 

 uppträda här Sphagna och bilda jämte Amhlystegia bottenskiktet. 

 Jag har å profilen kallat afd. »k» och »n> för > Sphag mim-kärr ^ , ej 

 »-mosse», emedan Sphagmim här icke i nämnvärd grad är torf bildande. 

 De centrala partierna af de stora öppna kärrvidderna intagas 

 nästan alltid af mycket fuktiga CareA'-formationer, vanligen Carex 

 livida- eller Carex limosa-kärr i ett mindre antal varianter. Där- 

 omkring sluter sig en krans af växtsamhällen, i hvilka Carices före- 

 komma rikliga, men där Eriophora, på Södra Myren nästan alltid 

 Eriophorum alpinum. samtidigt bli karaktärsväxter. Utomkring dessa 

 och intill laggkanten kommer därefter en, naturligtvis ej oafbruten, 

 rad smala Carex ampullacea-iormaiioner, hvilka trots sin stora fuk- 



