1 ö.") 



Förekomslen ai' Eriophonun Idlifoliiini och (jire.v jxinurd i^er Ibr- 

 malioiuMi en relalivl xerolil |)räi^('l, under del Droscrd hmnifolia och 

 internmlid äro lör (Ja/r.r- zonen myckel kaiaklärisliska arler. An- 

 märkningsvärdl är vidare upplrädandel al" Rhijmhospord dlbd och 

 Scheiichzerid, hvilka växler hnh udsakligen tillhöra slarrniossen. 



YUerligare en intressant variant af Ca/-ex-grupi)ens samhällen är 

 Carex filiformis-iovimxiUmcn, som förekommer här och där l)ade pa 

 myrarna och [)a Slormossen. Frän Stormossekärrets södra delar 

 NV om Oxsälra meddelar Fhisi-ndahi. (19 ^V? 06) följande ståndorls- 

 ijnteckning Iran en dylik. 



Bestånd: 

 E. Cdrex fiUfonnis y 



Eriophornm dlpinum t 

 Carex (unpiillaccd e 

 » liniosd e 



» pdincea e 

 Eqiiisetiim limosiim e 

 F. Carex livida s — r 



Andromeda polifolia t 

 Carex dioica e 

 Rhynchospora (dha e 

 Salix repens e 

 Amblystegium scorpioides\ ^. 

 » stellatum | ^fj" 



Som synes, är älven denna formation af ganska xerofil natur. 



Till de tufvor som i större eller mindre mängd förefinnas inom 

 samtliga formationer och formationsgrupper — de kunna inom samma 

 växtsamhälle både saknas och tinnas — skola vi återkomma i ett 

 särskildl kajiitel. 



En formationstyp för sig själf är löf kärret. Det förekommer än 

 här än där inom kärrområdena och täcker ofta stora ytor af dessa. 

 Två olika varianter kunna urskiljas, ehuru de naturligtvis genom 

 öfvergångsformer stå i ett visst förhållande till hvarandra. Den ena 

 typen, som förekommer hufvudsakligen på Stormossen, har buskarna, 

 här i främsta rummet Betala odorata, sällsyntare A/zhis g/a/z/josa, Salix 

 cinerea och Salix pentandra, slående på tufvor. Bollenformationens 

 karaktärsväxt är framför allt Carex ampullacea men äfven i viss man 

 Salix repens, som aldrig helt saknas. Bottenskiktet innehåller ofta 

 rikliga Sphagna. Inom den andra typen stå buskarna oftast direkt 

 l)å marken och utgöras af Betala odorata samt enstaka tallar, mera 

 sällan granar. Fältskikten få sin karaktär af Eriophornm alpimim 

 och innehålla nästan alltid enstaka exemplar af Orchis angustifolia. 

 Bottenskiktet ulgöres så godt som uteslutande af Amblijstegia. 



I det föregående har i stora drag skisserats upp de olika kärrlor- 

 mernas gruppering rundt omkring högmossen, och deras allmänna 



