107 



Cdrex anipiill(ic('(i-]öi']\i\vvel riikiias, till den senare Erioj)Ir<>rnin (iljtinum- 

 lörkänel. Om al" nai^on anledning inom en del al' myromradel en star- 

 kare förändring al' luklighelen äger rum, sker långsamt äfven en vege- 

 lalionsförskjutning al endera hället. Hvilka varianter af de stora ty- 

 j)eina, som komma att eisätla hvarandra, beror natinMigtvis })ä om- 

 stfindigheterna i livarje särskildt lall. Detta är en al' Törklaringarna 

 till (let virrvarr al" olika ihurvudsakligen l)lan(l-)formationer, som ej 

 sällan sammansätta vegetationen i vara kärr. 



Sta rrmossen. 



Med starrmosse menar jag ett växtsamhälle, som har ett botten- 

 skikt af lorfbildande S])lut(jina, och där fältskikten utgöras till öfver- 

 vägande del af Cdrices. Formationstvpen bildar, som den växl- 

 fysiognomiska kartan iTafla I) visar, en sluten ring rundt högmossen. 

 Längst i SV är den emellertid rätt dåligt utbildad, beroende därpå, 

 alt myren genom det gamla utdikningsföretaget här varit torrare 

 under många årtionden. Starrmossen behöfver, som jag nyss fram- 

 hållit, för sin bildning och utveckling stor fuktighet. 



Trots sin ringa bredd är formationen tämligen regelbundet ut- 

 bildad. Bredden tillåter visserligen ingen distinkt uppdelning i lik- 

 hel med kärret, men vid noggrann iakttagelse kan man dock urskilja 

 en viss heterogenilel. I sina yttersta, d. v. s. från högmossen mast 

 allägsna delar löper den ut i kärret i långa, smala uddar på högst 

 ett par meters bredd och 5 — 7 m.s längd. Här förekommer i rätt stor 

 mängd Schenchzeria paliistris, en växt, som på andra håll i Sverige 

 spelar en roll i själfva högmossevegelationen. Den är älven anträlfad 

 på ett par ställen i kärret (t. ex. inom profytan n:o 9). Den andra 

 kanten, närmast högmossen, karaktäriseras i främsta rummet af 

 Cdrex dinpiilldced. Kriophornm förmedlar längst i N öfvergången till 

 den endast här utvecklade tufdunsmossen. Starrmossens bottenskikt 

 utgöres hufvudsakligen af Sphdgmim obtiisiim, i de yttersta gräns- 

 områdena mot kärret blandad med Sphdc/mim contortiim, inåt hög- 

 mossen med Sphdijnum diufiistifoliiim. samt Ambhisle(/iiim fliiitdns. På 

 ett ställe har insamlats den nordliga Sphdf/niim Lindbergii, spelande 

 ungefär samma roll som Sphagniim contortiim i starrmossens ut- 

 kanter (se sid. 153). 



Följande ståndortsanteckning (N:o 10 å kartan\ g,jord af Fries, 

 ger en föreställning om slarrmossens vegetation. Profytans storlek: 

 3x10 m. (19 ''Vt 07). 



