158 



Bestånd: 



. Carex ampiiUacea s 

 » filiformis t — s 

 Eqiiisetiim limosum I , 



Eriophoriim uaginatiim e — t 

 Agrostis viilgaris (steril) e 

 Scheiichzeria paliistris v 

 Oxycoccus paliistris pa högre 

 delar r (för öfrigt t — s) 



Diagram fig. 24. 



Menyanthes trifoliata (steril) s 

 Andromeda polifolia (steril) t 

 Carex chordorrhiza e 

 » livida e 

 G. Sphagimm obtiisiim y 



>^ angiistifolium t 



Amblijstegiiim fliiitans t 



Car. amp. o. filif. 

 Scheiichzeria och Menyanthes. 

 Sphagnnm obtusitm. 



Fig. 24. Starrmosse. Profyta N:o 10. 



Scheiichzeria-rhizom med förlängda internodier uppgräfdes till ^,'2 

 m:s längd, hyilket visar, att denna växt sträfvar efter att hålla 

 jämna steg med Å7^/?«^/?Hm-mattans mäktighetstillväxt. I längden 

 lyckas detta emellertid icke, och däraf följer, att ju närmare hög- 

 mossen man kommer i formationen, desto sällsyntare blir växten 

 ifråga. 



I denna ståndortsanteckning förekommer ett element, som egent- 

 ligen är fullkomligt främmande för starrmossen, nämligen Agrostis 

 vulgaris. Starrmossens Sphagimm ohtiisiim-tåcke underlagrades näm- 

 ligen här af en af det forna kärrets Sphagnnm Warnstorfii-iuf\oi\ på 

 hvilken växten i fråga lyckats bibehålla sig äfven efter starrmosse- 

 invasionen. 



Hur det tillgår, då kärrtufvorna formligen dränkas af starrmos- 

 sens (och tufdunsmossens) lösa och svällande täcke, kommer längre 

 fram (på kap. om tufvorna) att illustreras med ett antal figurer. På 



