176 



Något längre in på högmossen är regenerationen i full gång i 

 hufvudsak på samma sätt, som beskrifves af Sernander (1909 : II 

 sid. 442 och 1910 : III sid. 28 ff.): ljunghed — hölja — Sphagnetiim 

 med Eriophorum vacjinatiim — (Andromeda-mosse) — ljungmosse — 

 ljunghed. Det Sphagnetiim med Eriophorum vaginatum och (därefter) 

 Andromeda, som uppstår ur höljorna, upptager ute på mossheden 

 större delen af ytan, och ljungheden bildar här blott smärre öar. 

 Denna del af mosshedens ytsamhälle utgör densammas Vaginatum- 

 facies. Alt emellertid på en karta utsätta en bestämd gränslinie 



Fig. 42. Snitt geaom en af »höljtorf >> fylld hölja. 



mellan mosshedens båda facies erbjuder mycket stora svårigheter^ 

 åtminstone så länge mossen befinner sig på samma stadium som 

 Stormossen i Bälinge; något skarpare blir gränsen, då fullständig 

 mosslagg med laggskog utbildats (se t. ex. min karta öfver en del 

 af Skagershultsmossen i Nerike, publicerad af von Post 1910). 



På den växtfysiognomiska kartan (tafla I) äro högmossens nivå- 

 kurvor inlagda. Dessa referera icke till någon för hela området 

 gemensam nollpunkt, utan är kärrets nivå antagen som sådan för 

 de närliggande partierna af mossen. Den ursprungliga ljung- C/a c/ma- 



