1 8.'i 



HÖGMOSSKNS SLUTSTADIUM. 



I det föregående har påpekats, hurusom liögmossen i våra dagar 

 transgredierar öfver kärret. Om dess utveckhng ej hHlVit afhruten 

 genom uldikningen, skulle den med all sannolikhet också ha fort- 

 salt Iransgressionen, ända tills den uppnått fasta landet och däref- 

 ter hade den transgredierat öfver skogen. Först nu skulle verklig 

 mosslagg ha hörjat utbildas, och denna skulle ha blifvit desto tydligare 

 och vackrare, ju brantare sluttning mot mossen moränen hade haft. 



Mosslaggarna äro studerade af J. P. Gustafsson (1909) och vox 

 Post (1910). Den senare har skildrat deras växtfysiognomi och 

 iUuslrerar sin framställning med en af mig uppgjord karta öfver 

 en del af den synnerligen vackert utbildade laggen på den stora 

 Skagershultsmossen i Närke (1910 sid. 6). Den förre har genom 

 sina undersökningar på småländska mossar klargjort laggens funk- 

 tion för mossens dränering. Jag skulle för min del här vilja bidra- 

 ga till laggproi)lemels lösning med ett försök till förklaring af lagg- 

 formationernas uppkomst. 



Af den nämnda kartan öfver Skagershultsmossens lägg framgår, 

 huru densamma kan indelas i ett antal skarpt åtskilda zoner. När- 



