187 



NANDER och kiuid. E. Almquist) samt i Täby socken (Serxanoer 1905). 

 Rob. Hartman ui){)lar icke Scej)lriiin bland Gellelraklens växter. 

 Enligt Kröningssvärd och Inuebetol': de norra dalsocknarna. 



SelcKjinella spimilosa. Wahlenberg: »nec non in maritimis sep- 

 tenlrionalibus usque ad Roslagiam copiose». Thedenius: mången- 

 städes i norra delen af Upland. C. J. & C. Hartman (1879): i Up- 

 lands norra del samt vid Korsö fyr nära Sandhamn i Stockholms 

 skärgärd; utbredningen föröfrigl inom Sverige angifves: »Torne lapp- 

 mark och VB. — Verml. Ner. Vestml. och Upl. nor. del»; ett par 

 fyndorter i Östergötland och Bohuslän angifvas. Rob. Hart.man: 

 llerslädes i (lelletrakten. Kröningssvärd och Indebetou uppge den 

 för liera lokaler i södra Dalarna: Söderbärke, Silfberg, Hedemora, 

 Avesta, Svärdsjö. 



Cetraria nivalis. Sern änder (1900) uppger den för flera åsar i Svea- 

 land. Själf har jag iakttagit den på Tuna-åsen utanför Upsala och 

 t^nköpingsasen N om Enköping samt dessutom på en liten låg morän- 

 kulle i en åker c. Va km. från Mälaren och högst 10 — 15 m. öfver 

 sjöns yta i Enköpings-Näs socken. R. Hartman uppger den från 

 Sätra-åsen i Gästrikland, »på senare tid ej funnen». 



Sphagniim Lindbergii. Dusen (1887) anger dess utbredning i 

 Sverige sålunda: Lule Lappmark, Pite Lappmark, Ume Lappmark, 

 Jämtland, Härjedalen, Ångermanland, Medelpad, Hälsingland, (Arbrå, 

 Hofsälter, Svarthö klint, Forneby, Söderala, Sandarne, Lingbo, Ida- 

 fors), Gästrikland (Gäfle, Norrlandet, Hocksjö myr). Tillsammans 

 med Sphagnum Ångströmii bildar Sphagimm Lindbergii Dusens grupp 

 af »utprägladt nordliga arter». 



Af ofvanstående fyndlistor framgår, att Bälinge Mossar ligger i 

 sydkanten af de nämnda växternas utbredningsområde. Särskildt 

 anmärkningsvärdt är fyndet af Sphagnum Lindbergii, alldenstund 

 Bälinge Slormosse är den sydligast kända lokal för denna art, som 

 eljes tillhör våra allra nordligaste Sphagnum-arler. Afven Selaginella 

 spinnlosa har stort intresse. Växten förekommer tämligen vanligt i 

 alla trakter N om Upland samt i detta landskaps allra nordligaste 

 socknar, men längre söderut finnas blott enstaka fyndorter: Bälinge 

 i mellersta och Korsö i sydligaste Upland, samt de synnerligen af- 

 skildt liggande lokalerna i Östergötland och Bohuslän. Växter äro 

 som bekant olika känsliga för klimatiska faktorer, men då en växt har 

 en skarpt markerad sydgräns, torde den böra räknas till de mera 

 känsliga. Om denna växt på några få, långt från hvarandra belägna 

 punkter träffas söder om sitt naturliga utbredningsområde, kan man 



i 



