224 



gående typ. Liksom i förra fallet är fruktbladets öfre del fort- 

 farande stiftlik, trådformig, rikt hårbeklädd. Det till pressning 

 insamlade exemplaret (se fig. 5) hade tvenne blomstänglar, den ena 

 med dubbla svepekransar, den andra med blomman oskaftad direkt 

 ofvanför den här enkla svepekransen. 



Typ 12 (fig. 6) representerar otvifvelaktigt den vackraste formen, 

 med blommans alla blad mer eller mindre hyllebladslika, vackert 



violettfärgade. Kalkbladen är» 

 relativt normalt utbildade, möj- 

 ligen något öfvertaliga. Ståndar- 

 bladen äro synnerligen rikt ut- 

 vecklade i antal, smala, jämn- 

 breda eller upptill något bredare^ 

 de yttre hela, de inre flikade. 

 Fruktbladen äro alla mer eller 

 mindre djupt flikade i långa, fina 

 flikar. Alla blombladen, särskildt 

 de starkt flikade fruktbladen, ära 

 rikt hårklädda på utsidan. Svepe- 

 bladen äro fullt normalt utbil- 

 dade. — Flere exemplar före- 

 kommo af denna vackra typ. 



Bland de monstrositetsformer^ 

 som förut äro kända af andra 

 arter inom släktet Anemone, finna 

 vi flere fullkomliga parallellfor- 

 mer till inånga af de monströsa 

 former af Anemone pratensis, för 

 hvilka jag ofvan redogjort. En 

 blick på de af Svedelius med- 

 delade bilderna af monstrositets- 

 former af Anemone nemorosa (Sv. 

 Bot. Tidskr. 1909, sid. 50—56) visar detta tydligt, hvad den arten 

 beträffar. Hos både Anemone nemorosa' och A. pratensis går om- 

 vandlingen af blombladen inom de monströsa blommorna i hufvud- 

 sakligen tvenne riktningar, dels i riktning mot svepeblad (eller ört- 

 blad) fyllodi dels i riktning mot färgade hylleblad, petalodi. Denna 

 såväl fyllodi som petalodi är i regel förlnniden med en mer eller 

 mindre stark ökning af bladantalet, pohjfijlli. Polyfylli förekommer 

 emellertid äfven utan samband med fyllodi eller petalodi, så hos 



Fig. 5. Anemone pratensis : typ 11. (^7). 



