;n3 



ötVervägandc s^dlij^ uthrctlninjj; kunnat sia sig ned liär. Atniinstoiu- i 

 viss nuin likartade yttre förhållanden som erbjuda ett effektivt skydd 

 mot uttorkning och allt för stark temperatursänkning^, finner den, då den 

 slår si<^ ned på mossa på beskui^f>a(le klippl)l()i'k, såsom fallet år i Jum- 

 kil. Samma ej^enskai)er hos ståndorten torde åfven betinga, att (laloplaca 

 (iiirantidca trifves hår vid Ristafallet. Visserligen år den icke en sa ut- 

 prägladt sydlig laf som Catillaria grossa, men den år dock i Norrland 

 rått sållsynt och synes dår hufvudsakligen upptråda på sten i fuktigt 

 låge. Lccidca chvochroma y. dolosa år till sin geografiska utbredning föga kand. 

 Den vid Ristafallet insamlade våxten afviker genom mindre vål utvecklad 

 bål och långre tid plana apolhecier från de af (i. Wahlenbkkg insam- 

 lade, af ACHARius beskrifna exemplaren och nårmar sig något den i södra 

 Sverige vanliga v. flavkans (Ach.) Th. Fr. E. Wainio [Adjumenta ad 

 Lichenogr. Lapp. fenn. atque Fenn. bor. II (1883), p. 93], som insamlat 

 dolosa i samma trakt, hvarifrån de Wahlenbergska exemplaren härstamma 

 (»Ad corticem et lignum abietis, ad truncum et ramulos, loco vere inun- 

 dato ])rope templum in par. Sodankjdå »), hänför den också som forma 

 till Lccidea paraseina Ach. [L. olivacca (Holfm.) Mass.], hvilken hos honom 

 sammanfaller med Fries' v. flaoicans. 



x\fven denna sist nämnda Lecidea-iwt växer åtminstone i regeln på bar- 

 ken af löfträd. flår vid Ristafatlet uppträdde sålunda på gran tre laf- 

 arter, som långre söderut normall välja ett annat substrat. Rörande 

 ddlillariii grossa har jag icke i litteraturen lyckats finna någon uppgift, 

 att den förut anträffats på gran. Äfvcn ur denna synpunkt fiar Rista- 

 faffsfyndet ett visst intresse ocfi är att jämföra med t. ex. fyndet af Ba- 

 cidia rosclla (Pers.) De Not. på samma trädslag på Omberg. 



I föreliggande meddelande har jag följt nomenklaturen i Fries' Liche- 

 nograjjhia scandinavica. Catillaria grossa uppträder emellertid i littera- 

 turen under fiera olika namn, hänförd till släktet Catillaria under tre, 

 nämligen, förutom det här använda, C. i)remnea Fr.) Koerb. (1805) och 

 C. leacoj)laca l)C^ Th. Fr. (18(31). Kombinationen C. grossa daterar sig 

 från 18()5 och har till auktor Koerber (Farerga lichenol. p. 478), ej O. 

 (1. Rlomberg (1867, såsom vanligen uppgifves. C. premnea har således 

 åldern för sig. Den stöder sig på Lecidea premnea Fr. (1822), hvilken 

 dock endast delvis hör hit; ACHARll L. premnea år, såsom redan fram- 

 går af beskrifningen, en annan art, hörande till släktet Lecanactis. Då 

 Ivoerber lämnat en nöjaktig beskrifning, måste» Catillaria premnea äga 

 giltighet, åfven om Fries ej kan citeras, därest något före nämnda år 

 l)ubliceradt artnanm ej finns. Och så synes verkligen ej vara förhållan- 

 det. C. grossa stöder sig på Lecidea grossa Nyl. (1857 ; Nyländer gräfde 

 Iram ett af Persoox in herb. gifvet namn, hvilket naturligtvis ej kan 

 undantränga ett två år förut i vederbörlig ordning ])ubliceradt. C. leu- 

 coplaca slutligen stöder sig på Lecidea lencoplaca DO. 1805, men som 

 Th. .M. Fries senare påpekat, är De Candolles art en helt annan. E. 

 Fries' L. lencoplaca 1846) är ett >'nomen nudum eller närmare att jäm- 

 föra med ett nomen in herb.», enär i Summa vegetab. Scand. endast 

 hånvisas till Lichenes exsiccati (n. 2() och nägon beskrifning ej lämnas. 

 Hänförd till Catillaria synes mig arten sålunda rätteligen böra benämnas 



SreiifJ: llntanisk Tid^!:rift 1912. 21 



