317 



lil', han lick arbfla under j^vnnsaninia föi-liallandcn, lian ,sa<^ sitt arhc-le 

 erkändt och uijpskattadl af lu'hi den vetenskaplij^a världen. Otali{*a ut- 

 märkelser koninio honom till del, men de förmådde icke rubba lians 

 jämvikt. Ja<^ skall blott erinra om en: han blef vid FJnnéfästen 1!)()7 

 den förste innehatVaren af Svenska Vetenskajisakademieiis Linnémedalj. 

 Man kunde icke ha funnit nä^on värdigare. 



HOOKKH hade (\cu sällsynta lyckan att med nästan oförminskade kr()p])s- 

 och själskrafter uppnå en ovanlij*t hög ålder; ännu kort före sin död var 

 han i arbete; det ofvan reproducerade porträttet är taget nägra månader före 

 hans död. Då jag i juli 190(i sökte ujip honom i hans hem The C.amp - i Sun- 

 ningdale, hade han nyss fyllt 8i) år. Mig föreföll han rent underbar — 

 hans liilighet, hans minne, hans intresse, huru hans själ genom lifvel i 

 Moras rike bevarat sin ungdomsfriskhet. Hur lycklig var han ej, då 

 han (lek bevittna dvn antarkliska forskningens renässans och de moderna 

 expeditionernas triumfer! Han talade till sina aftågande landsmän i Lon- 

 don, han reste åter dit för att hälsa dem välkomna hem. Det arbetet 

 hade han varit med om alt grundlägga, det var han och hans kamrater, 

 .som visat vägen. 



Aldrig glömmer jag, da vi tillsammans gingo omkring i den lilla bo- 

 taniska trädgård han skajjat kring sin cottage'. Där jag sag honom — 

 en högrest, smärt och ännu fullkomligt oböjd gestalt — inramad i un- 

 derliga Veronikor från Nya Zeland och jättestora Impatiens-aricr från 

 Asien, just demonstrerande sina idéer om det fylogenetiska sambandet 

 mellan olika typer af //?7po/u'/i,s-blomman, blef han till en uppenbarelse 

 från längesen svunna tider, Jamks Hoss' reskamrat, Darwins förtrogne, 

 som stigit fram för att bära vittnesbörd om en storslagen epok i natur- 

 forskningens historia. 



Ödet har fogat det så. att jag kommit att ujjptaga hans arbete inom 

 en liten del af hans väldiga verksamhetsfält. Och den känsla jag därvid 

 erfarit har, utom den helt naturliga af beundran, varit känslan af obe- 

 tydlighet vid åsynen af livad han, med sin tids begränsade resurser, 

 lyckades uträtta. 



Carl Skutlsbcrg. 



