319 



»Hampus Adolf \()X Post löddes don 1.") dfcumljcr 1822 ])a Tisenluilt 

 i Österj^ötland. Ilit hade hans far, som iUa särats i jiommorska krij*et, 

 då ined majors titel dragit sig tillhaka, tills han 1839 efter tidens sed 

 vsoulagerades med postmästartjänsten i Köping. Ar 1838 ingick Hampus, 

 följande släktens krigiska traditioner, som fiirir vid första lifgrcnadierrc- 

 gementet, hlcf 1841 underlöjtnant vid västmanländingarna, hvarefter han 

 som löjtnant hegärde och 18r)2 erhöll afsked. 



Under sin militärtid ägnade han sig oallatligt at naturvetenskapen, för 

 hvilken han redan från sin tidigaste ungdom hade visat de otvetydigaste 

 anlag. Aren 1839, 1840 och 1846 studerade han i Upsala, förnämligast 

 botanik, geologi och kemi, i hvilket sistnämnda ämne han 1848 vidare 

 utbildade sig på L. F. Svanbkhgs laboratorium i Stockholm. Aren 1847 

 och 1849 reste han i Tyskland för att vinna insikt i glastillverkning och 

 landtbruksläroverkens undervisning. Men större delen af den tid, som 

 don ej alltför pressande militärtjänsten lämnade öfrig, tillbrakte han dels 

 hemma i Köj)ing, dels, och än mer, hos sina släktingar på deras gårdar 

 i Östergötland, Sörmland och Västmanland. Särskildt var han en gärna 

 sedd gäst hos fabrodern G. VON PosT på Frängsäter. Han ägnade sig 

 nu, utom at landlbruk, åt intensiva litteraturstudier, men framför allt åt 

 de grundläggande botaniska och geologiska undersökningar, som för lifvet 

 lämnade honom en outtömlig erfarenhetskälla. 



Från 1851 till och med 18(58 skötte han disponentplatsen vid Reymyre 

 glasbruk, som efter G. vON Posts död 1850 kommit i hans kusiners 

 ägo. Det är under denna period, som alla dessa växtgeograliska och 

 kvartärgeologiska afhandlingar strömma från hans flitiga penna, hvilka 

 för alla tider tillförsäkra honom en rangplats i den svenska naturforsk- 

 ningen. Det är t. ex. nu, han till Vetenskapsakademiens skrifter — han 

 blef medlem af akademien redan 1850 — år 1855 insänder Om sandåsen 

 vid Köping , 1856 Om krosstensbäddar i Skedvi socken», 1860 »Nutidens 

 koprogcna Jordbildningar' och 1862 lät trycka sitt »Försök till en sjvste- 

 matisk uppställning af vextställena i mellersta Sverige». 



Redan åren 1848 — 1851 hade han varit lärare i kemi och geognosi vid 

 det då nyupprättade Ultuna Landtbruksinstitut. Hit kallades han ånN-o 

 1869 som lärare i agrikulturkcmi, organisk och teknisk kemi samt geologi 

 och verkade på denna plats till 1892, då han, efter att 1875 ha erhållit 

 professors titel, tog afsked och flyttade in till Upsala. 



Här fortsatte han flitigt efter samma program som i ungdomen sina 

 naturvetenskapliga uppteckningar, stilla och fridsamt, ömt vårdad af de 

 sina, afvaktande döden. Den nådde honom, som vi minnas, förra somma- 

 ren, den 16 augusti. 



Hampus von Post var gift tvenne gånger; år 1851 ingick han äkten- 

 skap med sin kusin Beate-Eleonore von Post från Äs i Söderman- 

 land if 1875, år 1877 med Olga Berg. I för.sta äktenskapet föddes 5 

 söner och 1 dotter, i det andra 1 son och 3 döttrar. Hos alla hans 

 barn går naturforskarådran igen. 



Det långa verksamma lif, hvars enkla ytterkonturer nu dragits, är till 

 brädden fylldt af en hängifven naturforskning, som till intensitet och om- 

 fattning söker sin like äfven i Linnés, Elias Fries', Sven Nilssons 



