346 



då detta är fuktadt, och äfven under andra omständigheter visar ett be- 

 teende som öfverensstämmer med förf:s åsikter om förloppet vid blixt- 

 nedslag i växande träd. 



/. Holmgren. 



Hans Bachmann, Das Ph vt oplankton des Siisswassers mit be- 

 sonderer Berucksichtigung des Vicrwaldstättersees. Jena 1911. 

 5 Mk. 



Den botaniskt bildade sjöbiologen har hittills saknat och saknar fort- 

 farande ett sammanfattande arbete, som äfven kunde vara lärobok å om- 

 rådet; nu åsyftade arbete behandlar den svåraste och mest uppmärksam- 

 made delen: plankton. Hydrobiologien i sin helhet äger Steöers Plank- 

 tonkunde 1910 och den mindre upplagan af samma arbete: Leitfaden der 

 Planktonkunde (1911', men dessa arbeten beröra i följd af författarens 

 läggning hufvudsakligen zoologiskt och marint plankton; den botaniska 

 limnobiologiska delen är mycket knapphändig. 



Förf. behandlar först på 30 sidor metoder för planktonets fångst med 

 håf och pump, dess konservering och statistiska undersökning, vidare 

 lödning, bestämning af vattnets temperatur, genomskinlighct, färg m. m. 



Den mer speciella delen, omfattande 157 sidor, innehåller utom rena 

 listor och examineringsskcmata öfver planktonflorans komponenter en 

 synnerligen värdefull sammanfattning af vår kännedom om de särskilda 

 planktontcrnas ekologi. Flagellatcr, Peridineer och Cyanofycecr äro be- 

 handlade i anslutning till Lemmermann-s stort anlagda Algenflora och 

 planktonformerna uppställda efter dennes examineringsschemata. Vissa 

 släkten äro därjämte vidare utarbetade, t. ex. Dinobryon. Ceratium 

 hinindinella är föremål för en utförligare sammanställning, som ger en 

 god inblick i dess stora variationsförmåga; förf urskiljer en del prelimi- 

 nära former, som torde bli till gagn vid framtida undersökningar öfver 

 dess pleomorfism. 



Diatomaccerna äro naturligtvis behandlade i öfverensstämmelse med 

 alpsjöarnas vegetation. De för dessa sjöar karakteristiska Cyclolella-ar- 

 terna behandlas rätt utförligt 26 sidor med många figurer och tvänne 

 nj^a arter. Äfven de öfriga planktondiatomacéerna, som mer beröra oss, 

 äro, som det synes, väl behandlade och för de viktigare äro exempel på 

 variationsstatistiska undersökningar medtagna. 



Klorofyceerna synas däremot vara svagast behandlade, speciellt hvad 

 beträffar illustrationerna. Medan de öfriga grupperna äro väl, ja rikt 

 (Ceratium hinindinella har 64 figurer) företrädda i bilder, finnes här ingen 

 textbild utan blott i de färgplanscher, som åtfölja boken. Dessa äro 

 värda ett särskildt kapitel. De äro 15 till antalet och afsedda att ge ett 

 mer lefvande intryck af planktonformerna. Skada blott att flera af dem 

 äro rent felaktiga. Så är Pl. V fig. 1 ingalunda Cosmariuni Botrytis, Pl. 

 V fig. 8, 9 icke Hyalotheca dissiliens utan H. mncosa, och att återupprepa 

 den felaktiga orginalbilden af Atheia Zachariasii från 189 är omotiveradt. 

 Bättre hade varit om förf i stället publicerat mikrofotografier af karak- 



