348 



Samma namn kan användas för varieleter af skilda arter inom ett och 

 samma släkte. Exempel: Rosa Jundzillii var. Icioclada och Rosa glutinosa 

 var. leioclada. För att undvika namnändring, då en varietet upphöjes 

 till art, är det dock rådligt att så litet som möjligt göra bruk af denna 

 tillåtelse. 



Varietetsnamn sättas i samma genus som släktnamnet. Exempel: 

 Thijmus Serpylliim var. angiistifoliiis (ej angustifolia). 



Artnamn skrifvas med liten begynnelsebokstaf med undantag af från 

 personnamn härledda namn (i såväl substantiv- som adjektivform) samt 

 sådana artnamn, som äro bildade af namn på växtsläkten i oförändrad 

 form. Exempel: Aster novi-belgii, Sorbiis fennica, Sorbiis Aiicuparia, Brassica 

 Napus, Riibus Arrhcnii, Geraniiim Robertiamim. (Metoden att skrifva alla 

 artnamn med liten bokstaf, således Brassica napus, Sagina linna^i, som 

 på senare tid upptagits af en del svenska botanister efter amerikanskt 

 mönster, är alltså mindre riktig.) 



Artnamn, som äro genitiver af personnamn, förses med ändeisen -/, 

 om namnet ändas med vokal (t. ex. Linncei, Glazioiii), med ändeisen -ii, 

 om namnet ändas med konsonant (t. ex. Chaixii, Karstenii), dock med 

 undantag af namn på -er, som få ändeisen -/ (t. ex. Kerneri, Scheuchzeri). 

 Personnamnen latiniseras för öfrigt icke (alltså Glazioui, icke Glaziovii), 

 konsonanter, såsom Å^ och iv, och diftonger, som äro främmande för latinet 

 bibehållas; dock ändras de germanska ä, ö, ä till ae, oe, uc, franskans 

 é, é, é till (vanligen) e. 



Hybrider tecknas som följer: Salix aiiritaX caprea, med föräldrarnas 

 namn ordnade i bokstafsföljd. Är hybridens uppkomst experimentellt 

 fastställd, kan man teckna: Digitalis liitea '^ X piirpiirea o^; Digitalis 

 Intea rf X purpiirca 9- Har en hybrid form särskildt namn skrifves: 

 X Salix caprcota. (Naturligtvis kunna auktorsnamn tillfogas: Salix aurita 

 L. X caprea L.) 



Från och med den 1 jan. 1908 anses ett nytt växtnamn äga giltighet 

 blott om det åtföljes af en på latin affattad diagnos. Detta gäller 

 såväl fanerogamer som kryptogamer. Figurer, äfven om de äro försedda med 

 ligurförklaring, gälla från nämnda dag ej som diagnos. Detsamma gäller 

 växtnamn på exsiccat-etiketter utan diagnos. Från den 1 jan. 1912 skola 

 nj^uppställda fossila former åtföljas ej blott af latinsk diagnos, utan äfven 

 af figur och figurförklaring samt en noggrann beskrifning på tyska, fran- 

 ska, engelska eller italienska. 



Föres en art till ett annat släkte, bibehålies artnamnet, såvida i det nya 

 släktet ej förut finnes en erkänd art (sjnonym räknas ej) med samma namn, 

 i hvilket fall den nyinflyttade arten ändrar namn. Exempel: Om Lotus 

 siliquosus L. (1759) föres till Tctragonolobus, måste arten heta Tctragonolobus 

 siliquosus (L.) Roth (1788), icke Tetragonolobus scandalida Scop. (1772;. — 

 Spartiiim biflorum Desf. (1798—1800) fördes af Spach 1849 till släktet Cytisus; 

 då det förut fanns en Cytisus biflorus LHér. (1785) måste Spach ändra 

 den nyinförda artens namn till Cytisus Fontanesii Spach. — x\ldsta nam- 

 net på Calochortus Nuttallii Torr. & Gray (1855--56j är Fritillaria alba 

 Nutt. (1818 . Man får dock ej kalla denna art Calochortus albus, såsom 

 skett 1 Notizbl. Bot. Gart. Mus. Berlin II, 319 (1899), då det redan inom 



