395 



iilicfuol (ligilalibus crassiusculis, divaricalis lerra? accubans, (juoruin 

 <!orlex spadiceo-lutescens. Slipulse nulkv. Folia pro planta majus- 

 cula, i)ollice latiora, obovata, apice latiora rotundata, integerrima, 

 crassius reliculala, supra nilentia, subtus tenuissime villosa, petio- 

 lata. Amenla loeniinea niagna bipoUicaria, digili minimi crassilie, 

 « lateribus ranioiuni longius pedunculala, duobiis Iribusve toliis 

 niajusculis stij)ala; capsula^ conlerta', crassiuscuhc, conica', exliis 

 lonienloso-cana". » 



Saliv arctica Pall. är ganska allmänt spridd på Novaja Semlja, 

 men anträllades af mig blott på de tre nordligaste af de besökta 

 stationerna. Uppfattad i sin vanligen gängse äldre, vidare arlbe- 

 gränsning, uppträder densamma i stor individ- och formrikedom. 

 Arten var på Sydön ganska yppig; på Nordön säg jag däremot af 

 densamma hufvudsakligen nanaformer, men ändock var här dess 

 ställning inom den äfven i öfrigt magra och sparsamma salixvege- 

 tationen mer dominerande än eljest. 



Sali.r arctica Pall. uppsöker med förkärlek torra, grusiga, vegeta- 

 tionsfaltiga lokaler i likhet med .S. reticiilata L. och S. rotiindifolia 

 Trautv. Till sin yttre habitus liknar arten bland de skandinaviska 

 salices kanske mest vissa former af den af mig i Lappland funna 

 hybridogena arten 5. arctogena B. Fl. (= S. herbacea L. x polaris 

 Wg. X S. phylicifolia L.). 



Min nuvarande uppfattning om den genuina S. arctica, grundad 

 i hufvudsak på min erfarenhet om dess uppträdande på Novaja 

 Semlja, är följande: 



Krypande buske med lång och grof pålrot, som vid jordbrynet 

 öfvergår i en förkrympt, knölig, ofta klubblikt ansvälld (ända till 

 8 cm. tjock) hufvudstam, från hvilken utgår ett llertal korta, grofva, 

 likaledes knöliga, grå-bruna, tätt till marken tryckta grenar. Dessa 

 äro i likhet med årsskotten och knoppfjällen fullständigt glatta. 

 Stipler utbildas stundom invid breda, luxurierande toppblad. Blad- 

 skaften jämförelsevis långa [}i — 10 mm.). Bladskifvan fast, oftast 

 äggrund (å mina hemförda former i medeltal blott omkring 20x10 

 mm.); dess icke (eller föga) tillbakaböjda spets är än skarp, än af- 

 rundad, stundom t. o. m. urnupen; bladkanten är helbräddad (stun- 

 dom dock uppbärande en eller ett fåtal mycket grunda sågtänder,^) 

 som sällan stiga upj) ofvan bladets bas). Bladens öfversida glän- 



') Huruvida serraturen är en för den genuina S. arctica främmande artkaraktär, 

 nödgas jag t. v. lämna oafgjordt. 



