399 



lier. Boiisedl frän sill liii^re växlsäll skilde sii^ lulcii på Novaja 

 Semlja icke Iran Skandinaviens smärre lanalalbrnier; doek lyckles 

 harens guldghms häi- alllid vara mycket svagt utpräglad. 

 Inga hybrida former af .S. hindla L. pålrälTades. 



Salix polaris Wg. 



Salix polaris Wg. är den ulan jämförelse allmännaste Salixarten 

 på samtliga lokaler å Novaja Semlja, som jag hade tillfälle un- 

 dersöka. Den öfverensslämde väl med de skandinaviska polaris- 

 lormerna såväl med hänsyn lill växtlokal som växtsätt samt till 

 hahitus i öfrigt. Aldrig fann jag dock arten härstädes så yppig, 

 som man stundom påträlTar den hos oss, t. ex. i Lappland. 



Med särskild uppmärksamhet undersökte jag på ett stort antal 

 individer bladens serratur. Det visade sig därvid, att det öfvervä- 

 gande llertalet företedde fullständigt helbräddade blad. Blott ett 

 fåtal former — äfven från den nordligaste lokalen — ui)pvisade hos 

 några blad 1 ä 2 oftast helt grunda tänder vid bladbasen. Undan- 

 lagsvis sågos 4 — 5 par dylika, hvilka i regeln icke nådde upp öfver 

 bladskifvans mitt. För att rätt kunna tolka dessa såglandade po- 

 larisformer från Novaja Semlja har jag på tillgängligt herbariemate- 

 rial studerat serralurens förhållande hos S. polaris Wg. inom vissa 

 andra nordliga, resp. arktiska områden. Det visar sig därvid, att 

 .S. polaris Wg. på den skandinaviska halfön — där ju S. herbacea 

 L. såsom regel är ymnig inom polarisregionerna — nästan alltid åt- 

 minstone hos några blad uppvisar sågtänder, hvilka med förkärlek 

 äro förlagda till bladskifvans basala delar. På Spetsbergen ses re- 

 dan ett jämförelsevis stort antal fullkomligt helbräddade polarisfor- 

 mer, men därstädes iinnas ock enligt min åsikt otvetydiga och fullt 

 intermediära hybrider mellan S. polaris Wg. och S. herbacea L., 

 ehuru den sistnämnda arten trots noggrant efterspanande här icke 

 anträlTats i rent tillstånd. I Riksmusei arktiska ÅVi//x-samlingar 

 Iinnas sålunda förvarade, dels en af A. G. Nathohst 1882 frän 

 S|)etsbergen hemförd polarisform med utpräglad serratur och gul- 

 bruna, utdragna, Irubbspetsade hängetjäll och korta stift, dels några 

 1898 af (i. Andersson och H. Hesselman sammastädes insamlade 

 närstående former,^) hvilka genom synnerligen starkt utpräglad serra- 



^) Eu typisk dylik form med ända till 10 par sågtänder återfinnes i S. ,T. Enan- 

 DKRs exsiccatverk I: 14 ^ 4 imder beteckning S. herbacea L. X polaris Wg. 



