403 



visande ett eller nagni par hvassa sagländer ' . Den vid basen 

 myckel breda medelnerven afsmalnar under silt rörlo|)j) liastigt men 

 kan i regeln spåras ända Irani lill spetsen; sidonerverna på öfver- 

 sidan insänkla, på undersidan u|)phöida; det finare ådernätet ofta 

 ganska väl ulprägladl. Bladens ölversida matt grågrön, i sin belhet 

 eller uletler bladkanterna klädd af krökta bår; undersidan blekt 

 grågrön, jämle skaflel uppbärande en oftast kraftig beklädnad af 

 langa, svagt krökta, bladsjjelsen gärna lofslikt öfverskjulande bar. 

 Hängena sidoslällda; banbängena vanligen med korta (4 — ^10 mm.) 

 skaft, hvilka uppbära 2—5 väl utvecklade hängeblad, och korta 

 (5 — 18 X o — 11 mm.) blomsamlingar; honhängena med vanligen långa 

 (5—22 mm.) skaft, som uppbära 2 — 4 likaledes väl utvecklade 

 hängeblad och kapselsamlingar af mycket växlande storlek 

 [O — 45x5 — 15 mm.). Skärmfjällen nästan svarta, omvändt äggrunda 

 med mycket breda, trubbiga spetsar och smalare, vanligen bruna — 

 brunsvarta baser. Nektarierna hos honblommorna vid basen kalk- 

 likt sammanvuxna med oftast 5 långa, fingerliknande, stundom ore- 

 gelbundet klufna, bruna llikar. Hos hanblommorna saknas yttre 

 nektarier; de inre vanligen tre, med sammanhängande bas och ofta 

 (l)ui)t klufna spetsar. Ståndarsträngarne glatta. Kapslarne vanligen 

 oskaftade, filtludna, trubbiga; stiftet synnerligen kort, märkena bruna, 

 langa, oftast ända till stiftet klufna till långa, smala, jämnbreda, 

 vanligen krökta flikar. 



Hybrider. Till följd af sina S. glauca L. i många afseenden 

 närstående karaktärer kan *S'. reptans Rupr. i sina hybrida föreningar 

 vara svårskiljd från den förra arten. Stundom har jag i dylika fall 

 nödgals lämna dilTerentialdiagnosen oafgjord. 



De vanligaste rf/j/r/ns-hybriderna på Novaja Semlja torde vara 

 S. arctica Pall. x repfans Rupr., S. arctica, Pall. X (jlauca L. x rep- 

 t<ins Rupr., S. reptans Rupr. X taimyrensis Traulv. samt S. arctica 

 Pall. X reptans Rupr. X S. polaris Wg. Sällsyntare äro påtagligen Å\ 

 arctica Pall. X reptans IXnpv. x S. taimyrensis Trautv. och S. polaris 

 Wg. X reptans Rupr. 



Förutom dessa vanligen jämförelsevis lätt-tolkade /r/j/rt/js-bastarder 

 linnas pa Xovaja Semlja talrika andra reptans-Unmew som till 

 växlande grad uppvisa karaktärer, hvilka ligga utanför de ofvan 

 angifna råmärkena för den genuina S. reptans, om ock denna 

 art i dem vanligen är predominerande. Dessa reptans-iormei\ hvilkas 

 närmare tolkning för närvarande är förbunden med de största svå- 



') Beträffande dessa formers tolkning se nedan vid kapitlet om artens hybrider! 



