406 



lokaler och förbises lält af salikologen till följd af sin ofta oansen- 

 liga och för en Salix-nrt tämligen främmande habitus. Stundom bil- 

 dar den små tufviga, knotiga buskar; å skyddade lokaler kunna 

 från hufvud stammen utvecklas långa, längs marken krypande grenar. 

 Till sin habitus erinrar arten närmast om vissa nanaformer af S. 

 herbacea L. 



Förkrympt, hårdt till marken tryckt buske (högst 5 cm. hög) med 

 grof och vid jordfästet ej sällan klubblikt ansvälld pålrot och kno- 

 tiga, tätt förgrenade eller (särskildt på sandig mark) utdragna gul- 

 bruna — rödbruna, glatta grenar och mycket späda årsskott, hvilka 

 jämte knoppfjällen stundom uppbära en beklädnad af korta, böjda 

 hår. Slipler saknas oftast. Bladskaften korta (1 — ö mm.); blad- 

 skifvan liten (5—21 x 4 — 12 mm.), rundad — bredt oval med tvär- 

 huggen eller hjärtlik bas och urnupen, afrundad eller tydligt utbildad 

 spets. Bladkanten å flertalet blad helbräddad (såsom regel ses dock 

 hos åtminstone några blad ett eller liera — ända till 10 — par 

 vanligen hvassa sågtänder, hvilka kunna nå fram långt öfver skif- 

 vans midt^). Den vid basen breda medelnerven uppdelas före bla- 

 dets midt i smala sidonerver, men kan såsom regel följas ända 

 ut till spetsen. Nerverna äro på undersidan svagt upphöjda; åder- 

 nätet är oftast föga utprägladt; bladen uppvisa å båda sidor en 

 vanligen svagt utpräglad linpunktering. Bladens öfversida hårfri, 

 matt grön; undersidan blekare grön, jämte bladskaftens undre yta 

 än glatt, än ägande en oftast gles beklädnad af långa, svagt böjda 

 hår, hvilka stundom vid spetsen och någon gång äfven längs sido- 

 kanterna kunna tränga upp på öfversidan, där de blifva kortare och 

 starkare böjda. Hängena terminala; hängegrenarne korta, uppbärande 

 2 — 3 väl utvecklade, vid fästet knoppbärande stödjeblad. Den basala, 

 vanligen hårfria hälften af rachis är fri; den perifera hälften upp- 

 bär (1— )3 — 4( — 7) tätt gyttrade blommor. Hängefjällen tunna, breda 

 och trubbiga, gula eller ljust gulbruna, glatta eller glest hårbeklädda. 

 Yttre nektarier saknas; det inre nektariet vanligen utdraget, mot 

 spetsen afsmalnande. Standarsträngarne glatta. Kapslarne sma, 

 oskaftade, glatta, gröna — mörkt rödbruna; stiftet vanligen groft 

 och tämligen kort. Märkena små, grofva, vanligen grundt klufna. 



1 sitt ofvan anförda arbete om Novaja Semljas salices framhåller 

 Lundström upprepade gånger den enligt hans mening utomordent- 

 ligt intima släktskapen mellan S. rotiindifolia Trautv. och S. polaris 



^) Beträffande .serraturens betydelse som artkaraktär hos S. rotundifolia Trautv. 

 se nedan! 



