418 



scenta undersida, de vanligen små, fåtaliga eller någon gång felande 

 hängebladen samt de utdragna, trubbspetsade, brunröda hängefjällen. 



Under det att i den här beskrifna formen såväl S. reptans Rupr. 

 som S. taimijrensis Trautv. äro otvifvelaktiga ingredienser, så kan 

 detta icke sägas beträffande S. arctica Pall. trots formens habituella 

 likhet med denna art. Vissa karaktärer — den ganska utpräglade 

 underjordiska stamförgreningen, förekomsten af enstaka trådliknande, 

 gulhyita, underjordiska grenar, en här och där gyttrad stamförgre- 

 ning, de ofta raka grenarne och de jämförelsevis fåblommiga hän- 

 gena — peka hän på S. polaris Wg. och äro ägnade alt uppväcka 

 misstanken, att denna art här ingår jämte den närsläktade S. arctica 

 Pall. eller kanske t. o. m. substituerat denna. 



Om således den här afhandlade mycket märkliga formen till sin 

 genes torde vara något omtvistlig, så synes mig detta knappt vara 

 fallet med ett par närsläktade former (9), hvilka jag insamlade vid 

 Karmakuly samt vid Matotschkin Shar. 5. arctica Pall. var i 

 dessa båda sinsemellan olika former predominerande och S. rep- 

 lans Rupr. blott svagt representerad, hufvudsakligen dokumente- 

 rande sig genom svagt hårbeklädda bladöfversidor. Af S. taimyren- 

 sis Trautv. hade båda formerna lånat bl. a. det mycket långa och 

 smala stiftet, den ofvanför bladets midt nående serraturen samt 

 hos den ena formen bladets väl markerade spets, hos den andra 

 hängebladens reducerade storlek. 



Salix glauca L. x reptans Rupr. (cT, 9). 



Ofvan har visats, att på Novaja Semlja S. glauca L. och S. rep- 

 tans Rupr. såväl gemensamt som hvar för sig ofta hybridisera med 

 S. arctica Pall., och det vore därföre att förvänta, att de äfven sins 

 emellan skulle bilda hybrida föreningar. Att döma af tillgängligt 

 herbariematerial synes hybriden ock vara allmän på Waigatsch. 



Några former, hvilka jag insamlade vid Karmakuly och vid Guba 

 Krestovaja, vore jag benägen tolka såsom bastarder mellan S. glauca 

 L. och S. reptans Rupr.; dock torde det f. n. icke kunna med full 

 visshet afgöras, huruvida icke i dessa former äfven ingår spår af 

 S. arctica Pall. I hvarje fall förekomma här intermediära former 

 af S. glauca L. x reptans Rupr. till vida mindre frekvens, än man 

 skulle hafva förväntat med hänsyn till de båda moderarternas 

 morfologiska frändskap och gemensamma sexuella affinitet till S. 

 arctica Pall. 



