446 



ensstämmelsen mellan de båda serierna är stor, men å andra sidan 

 finnas ock olikheter dememellan och dessa bero väl mest på det 

 olika geologiska underlaget. Vid Ocke är bergarten lerskiffer, i 

 Oviken kalk. Häraf följer, att Primula farinosa, som i Oviken är 

 så ymnig, helt saknas vid Ocke; i samband härmed står möjligen 

 ock frånvaron vid Ocke af Trifolium spadiceum och Briza media 

 och den mycket sparsamma förekomsten af t. ex. Serratula alpina, 

 Thalictriim alpinum, Th. simplex, Astragalus alpinas, Xigritella, Poa 

 alpina m. fl., samt å andra sidan förekomsten därstädes af Viola 

 biflora och det rikligare uppträdandet af Campanula rotandifolia, 

 Calluna, Trifolium repens, Anthriscus vulgaris o. s. v. 



För öfrigt må följande framhållas med anledning af Ocke-serien, 

 Blomningsmaximum börjar hos Matricaria inodora i Ocke likasom 

 i Oviken tidigare än hos Chrysanthemum leucanthemum i motsats 

 till, hvad förhallandet är i sydligare delar af Sverige. Leontodon 

 autumnalis, hvars roll såsom dominerande sydligare i Sverige bör- 

 jar långt, minst en månad, efter blomningens början, eller omkring 

 den 1 augusti, börjar vid Ocke och, såsom jag haft tillfälle att se, 

 äfven i det närmare fjällen belägna Undersåker spela en roll såsom 

 dominerande mycket tidigare efter blomningens början eller redan 

 omkring den 10 juli. Den dominerande roll på ny vallar, som Viola 

 tricolor företer i sydliga Norrland, fortfar ännu längre in mot fjäl- 

 len, så t. ex. ännu, såsom jag sista sommaren iakttog, på omkring 

 550 m. öfver hafvet vid Edsasen i Undersåkers socken. Från prak- 

 tisk synpunkt kan det vara skäl att lägga märke till den j-mniga 

 förekomsten af Trifolium pratense och Vicia cracca i Jämtlands fjäll- 

 trakter, så t. ex. ännu vid det nyssnämnda Edsåsen; detta tyder på, 

 att dessa växters nordliga raser böra kunna arta sig till lönande 

 kulturväxter i dessa nejder. 



