468 



meddela kunskap om naturen. Det heter sid. 34 mom. 2, att använd- 

 ningen af materiell, naturföremål, af bildningar m. m. bör vara huf- 

 vudsak vid de biologiska undervisningstimmarna. Växtinsamlingen 

 däremot säges ej vara någon hufvudsak utan snarare tyckes uti 

 nyssnämnda uttryck ligga en varning mot en alltför långt och en- 

 sidigt drifven växtinsamling. För att ytterligare betona denna sak 

 fastställes såsom minimumantal, som en gosse efter genomgåendet 

 af femte klassen bör känna till, 100 af i hembygden förekommande 

 växter. Detta i och för sig låga artantal minskas ytterligare genom upp- 

 maningen till lärjungarna att bland dem insamla vanliga träd, buskar 

 och de viktigaste af hos oss odlade växter. Uti våra skohand i 

 Örebro ha vi omkr. 20 hushållsväxter, som allmänt förekomma i 

 våra trädgårdar, samt öfver 130 prydnadsväxter, hvaraf, lågt be- 

 räknadt, 25 — 50 äro allmänt odlade. Beräknas våra vilda träd och 

 buskar till 25 allmänna arter, och sädesslagen med foderväxterna 

 läggas till de 20 hushållsväxterna, framgår häraf, att den gosse, som 

 noggrannt följer sin lärares uppmaning, ej behöfver insamla mer än 

 ett fåtal örtartade växter af hembygdens flora. Ett i sanning ma- 

 gert resultat af en gosses mångåriga sommararbete!. Huru kan det 

 under sådana förhållanden bli ställdt med ynglingens »säkra känne- 

 dom om allmännare växter», som de metodiska anvisningarna ut- 

 lofva? I likhet med författaren af nyssnämnda utdrag af under- 

 visningsplanen anser äfven undertecknad, att odlingsväxterna äro af 

 stor betydelse på skolstadiet, hvarom mera längre fram. Beträffande 

 föreskrifterna för gymnasium fastställes såsom obligatorisk en insam- 

 ling af ytterligare 50 växter, företrädesvis odlingsväxter, för första 

 ringen, då däremot de följande ringarna med rätta anses böra vara 

 fria från allt tvång i detta afseende. Möjligheten af en dylik frihet 

 hvilar dock på förutsättningen, att det under de föregående åren 

 insamlade växtmaterialet är fullt tillräckligt som grundval för kom- 

 mande botaniska studier. Att nuvarande föreskrifter i detta afseende 

 ej äro tillfredsställande, är i det föregående visadt. 



I hvad förhällande står nu artkunskapen till den botaniska veten- 

 skapen i allmänhet? Bekant är, att växtanatomiens och A^äxtfysiologiens 

 uppblomstring åtföljdes af ett nedsättande af artkunskapen. »Växt- 

 kännedomens betydelse», säger T. Vp:stergren^), »är ju dock så 

 påtaglig, att man knappast borde behöfva erinra därom. Den är 

 grundvalen och den nödvändiga förutsättningen för de öfriga bota- 

 niska disciplinerna, med andra ord materialet. Anatomen be- 



^) Anf. .st. sid. 57. 



