472 



ligt sökande hade han sett den blott på en plats. Hans iakttagelse 

 l)efanns fullt riktig. 



Den ifver, hvarmed den unge gossen söker taga reda på floran i 

 sin hembygd, inger honom ofta en varm kärlek till fosterbygden, 

 en kärlek, som i ännu högre grad framlyser hos den åldrige gub- 

 ben. Så skrifver Linné ^) i en af sina själfbiografier: »Stenbrohult är 

 en kyrka, belägen på en af de täckaste orter, som Sverige fram- 

 alstradt; ty hon ligger invid den ansenliga Sjöen Möklen, där han 

 går in med en fjärdedels mils lång vik och lägger sig nedran vid 

 den korkans fötter». Och på ytterligare ett annat ställe förklarar 

 han »Stenbrohult sochn wara liksom en drotning bland systrarna; 

 hon hafwer ock prseferancen af rara och sälsama örter, som på 

 andra ställen i landet sällan äl:r aldrig låta se sig. Ja, prästgården 

 här tycks wara liksom af Flora siälv utsirad». 



Och därtill en annan sak. Uti vår penningelystna tid, då den 

 enskilde för snöd vinning ofta ej drar sig för att förstöra vackra 

 naturföremål, torde det ej sakna betydelse att söka införa ungdomen 

 på ett fält för själfverksamhet, rikt på glädjeämnen, som ej vär- 

 deras efter penningens måttstock utan i stället ha ett ideelt värde. 



Nu kan frågas: Ha vi råd att bortkasta ett bildningsmedel af så 

 pass högt värde? Och kunna dessa ynglingars själfstudier under 

 sommaren ersättas med läseårets, låt vara intressanta, lektioner på 

 botanikens andra områden? Tydligt är, att de studier, som mana 

 till själfverksamhet ha ett helt annat, ett högre bildningsvärde 

 än den läxläsning, äfven i förening med den bästa åskådning, som 

 lektioner medföra. 



Här skulle möjligen kunna invändas, att själfstudier mycket väl 

 kunna bedrifvas genom artinsamling utan att skolans fordringar i 

 detta afseende höjas. Härpå må svaras, att frivillig växtinsamling 

 knappast torde röna uppmuntran eller kunna komma till stånd 

 under nuvarande förhållanden. Då nämligen skolan genom sina 

 små fordringar på artkunskap i så ringa grad värdesätter kunskaper 

 af delta slag, blir följden, att dylika på frivillighetens väg utförda 

 studier aftaga och slutligen försvinna. Hvarföre nedlägga lid och 

 möda på saker, som skolan och dess lärare ej ge något högre värde 

 och erkännande? Delta tillfälle till kontakt med naturen bör gifvas 

 ungdomen under skolans nedre och mellersta stadium, då gossens 

 intresse ofta är lätt att vinna, då synen är god och rörligheten med- 

 ger ströftåg i skog och mark. Många, kanske de flesta, framstående 



^) Efter Th. Fries: Linné I, sid. 11. 12. 



