483 



Beträffande den vallande orsaken lill dessa \id SimdljvbtMg funna 

 gallbildningar i hängen och vegelaliva knoppar kan jag ej finna 

 annat, än att den är all söka i angrepp af samma lilla skalbagge, 

 som vållat de förutnämnda eecidieina frän Sigtuna. Såväl i Ijol 

 som i år har jag funnit Dorylonuis fcciiidlus I'abr. kringkrypande å 

 hängena, visserligen ej i någon större mängd, men åtskilliga både 

 äldre och yngre (nyss kläckta) exemplar af vifveln ha insamlats. I 

 de ilesta fall hafva såväl 9- som (/'-hängececidier företett en cen- 

 tral hålighet, antingen fortfarande bebodd af en lefvande larv, som 

 enligt fackmäns utsago helt säkert tillhör en Donjtonms. eller ock 

 redan öfvergifven — hvarvid larven praktiserat sig ut genom en på 

 sidan gräfd gång. I de fall, då cecidierna innehållit larver af veck- 



Fig. 3. Tvenne cecidier, som upp.stått i vegetativa knoppar. — Xat. storl. 



lare, ha dessa aldrig funnits i den centrala håligheten utan i ytligt 

 utgräfda gropar eller fördjupningar och deras uppträdande i och 

 förhallande till cecidiet torde därför ganska säkert få anses vara 

 af sekundär natur. 



I de till cecidier omvandlade vegetativa knopparne (hg. 3) finnes 

 ingen central hålighet och icke häller har jag här iakttagit någon 

 larv, som kunnat hänföras till Dorytomiis-sVÅktei., däremot har jag 

 ofta observerat inuti hängeaxeln smärre bruna fläckar, utgörande 

 partier af döda väfnader, som måhända uppkommit på grund af 

 infektion genom Dorijtomiis. De vecklarelarver, som ej sällan an- 

 träfTats a cecidiets yta, ha helt visst älven i detta fall alls intet att 

 göra med själfva cecidiets uppkomst. 



