487 



de allra llcsla cecidierna lillsisl erhålla en iipjjsvälld, äi^gruiid — iiin- 

 dad form. Denna cecidiebildning lar sill deliniliva ulseende a ylan 

 hurvudsakligen genom de deformerade slandarne, som dock växla 

 till storlek och form. Minst framträda de a cecidierna från Sigtuna, 

 hos hvilka de ä andra sidan tyckas vara mest konstanta i fråga 

 om sin utbildning. A Sundbyberg-exemplaren är variationen hos 

 de nämnda slandarne stor (särskildl år 1912), ulan all dessa tlock 

 varit underkastade en sa langl gående Iransformalion, som fallet 

 synes ha varit med dem Molliakd i)eskrifvil. Måhända äro de 

 svenska och franska cecidiebildningarne framkallade af olika Dory- 

 tomus-iwier (Molliard har ju ej kunnat ange sin art), i hvilket fall 

 olikheterna kanske kunna vara lätt förklarliga. 



Huruvida de franska exemplaren af Salix capred L. företett ceci- 

 dier äfven i vegetativa knopjiar, framgår ej af Molliahds u])psats, 

 men troligen har icke sa varit fallet. M. företog sitt besök a växt- 

 platsen i april, och då voro de vegetativa knopparne säkerligen ännu 

 ej utvecklade (hvilket bestyrkes af den bifogade figuren). BeträiTande 

 de svenska exemplaren undgick det mig fullkomligt vid mina båda 

 första besök a Sigtuna-lokalen, att en del från föregående år kvar- 

 sittande cecidier icke härstammade från hängen, och det var först 

 när jag fann de »genomvuxna» cecidierna, som min upj)märksam- 

 het fästes på, att äfven vegetativa knoppar blifvil utsatta för ceci- 

 diebildningar. Dessa senare cecidier synas vara lika ovanliga som 

 <ie förra och ingenstädes har jag lyckats finna någon beskrifning. 

 som passar in pa dem. Då jag såsom ofvan nämnts i dem ej på- 

 trälVal nägra andra insekter än vecklarelarver, hvilka icke ha kun- 

 nat ge upphof till cecidiebildningarne ifråga, är det mig ej möjligt 

 att bestämdt förklara, huru de uppkommit. I^ikväl förefaller det 

 åtminstone naturligast att härvid räkna med />ort//o/2jz/s-skalbaggen 

 som den sannolika orsaken. Särskildt på den vid Sigtuna obser- 

 verade sälgen måste synbarligen tillgången på Dorytomiis ticniafiis 

 Fabr. hafva varit ganska stor att döma af den trenne år i rad kon- 

 staterade mängden angripna hängen och det icke obetydliga antalet 

 samtidigt funna lefvande villar. Såsom förut framhållits funnos de 

 »genomvuxna» cecidierna endast a denna sälg. Någon emigration 

 härifrån måtte skall)aggen ej företagit, åtminstone ej i större skala: 

 pa ett afstand af 10 meter växte en ännu stöire sälg med lummig 

 krona, men ej en enda gallbildning stod alt upptäcka å denna. 

 Troligen har insekten varit stationär sedan ganska läng tid; ä äldre 

 grenar kvarsutto åtskilliga gamla lafbevuxna cecidier af patagligen 



