488 



hög ålder (fig. 2: 3). Under antagande att dessa cecidier i vegeta- 

 tiva knoppar vållats af Dorytomiis t(vniatus Fabr., skulle alltså den 

 närmaste följden af insektens angrepp äfven här ha blifvit en utom- 

 ordentligt stark hypertrofi af den outvecklade skottaxeln. Då en 

 tydlig central hålighet i denna alltid saknas, kan detta möjligen 

 förklaras så, att skottaxelns väfnader erbjudit större motstånd mot 

 /)o/-{//om«s-larvens angrepp än den mjukare hängeaxeln och i följd 

 häraf har den tillämnade bostaden ej kunnat utgräfvas, hvadan 

 larvens utveckling förhindrats. I hvarje fall är det uppenbart, att 

 om en Dorytomus-hwx ursprungligen verkligen funnits i detta slags 

 cecidier, utvecklingen ej skett normalt och larven aldrig nått samma 

 fullkomning som i hängececidierna. Måhända har det stannat vid, 

 att skalbaggen blott lagt sina ägg i den vegetativa knoppen och att 

 dessa sedan aldrig blifvit utvecklade; de på sid. 483 omnämnda bruna 

 fläckarne kunna kanske pä detta sätt förklaras. För den senare 

 tolkningen har salicologen Dr Adolf Toepffer i Miinchen, till 

 hvilken jag öfversändt exemplar af dessa cecidier, uttalat sig; han 

 anser, att båda slagen cecidiebildningar — i hängen och i vegeta- 

 tiva knoppar — vållats af Dorytomiis tcvniaiiis Fabr., men att ut- 

 veckling från ägg till larver ägt rum endast i hängena. 



Sedan ofvanstående nedskrifvits, har jag sistlidne sommar, fort- 

 farande tack vare Dr Sylvén, fått kännedom om ytterligare 2 loka- 

 ler för samma slags cecidier å Saliv caprea L., nämligen i Bergian- 

 ska trädgården utanför Stockholm samt vid Strömstad. 



På förra stället befunnos några 9 -exemplar — ett par träd och 

 en större buske — angripna. Särskildt det mindre exemplaret hyste 

 en stor mängd cecidier i såväl hängen som vegetativa knoppar. 

 Hängececidierna liknade fullständigt dem från Sundbyberg. De voro 

 sålunda helt eller delvis hyperlrofierade samt oftast men ej alltid 

 inuti ihåliga; i håligheten påträffades märkligt nog ännu så sent 

 som den 17 juni hos flere cecidier larven af en Dorytomiis. Ett 

 särskildt intresse erbjödo en del hängececidier, som visserligen ned- 

 till voro starkt hypertrofierade, men i sin öfre del ej företedde nå- 

 gon som helst hypertroli, utan blott en förtorkad, ihålig hängeaxel 

 af normala dimensioner; denna senare del af hänget öfverensstäm- 

 mer alltså med de af Dorytomiis tcvniatiis Fabr. framkallade hänge- 

 cecidier, som beskrifvits af Grevillius & Niessen (se ofvan) m. 11. — 

 De i vegetativa knoppar uppkomna cecidierna voro i flere fall mycket 



