Svensk Botanisk Tidskrift. 1912. Bd. 6, h. 3. 



SKOGSTRÄDENS HÖJDGRÄNSER I TRAKTEN 

 AF STORA SJÖFALLET 



AF 



ASTRID CLEVE-EULER 



För någon tid sedan har A. Gavelin sammanställt sina egna och 

 andra forskares rön angående trädgränsernas förskjutningar i våra 

 fjälltrakter (4) (se därstädes äfven tidigare litteratur). Enligt hans 

 kritiska granskning synes det vara till full evidens bevisadt, att 

 skogsträdens, särskildt tallens höjdgräns i norra Sverige under nå- 

 gon del af det postglaciala skedet legat afsevärdt högre än i nuti- 

 den. Sernander hade uppskattat den rationella tallskogsgränsens 

 nedmarsch till ungefär 150 m. i vertikal riktning, men Gavelin 

 anser sig böra höja denna siffra till i genomsnitt omkring 200 m. 

 (sid. 150). Något senare har Th. E. Fries i nordligaste Lappland 

 gjort fynd, som tyda på en depression af c:a 150 m. (3). Enligt 

 Gavelins uppskattning skulle tallen under sin maximala uppryck- 

 ning på fjällsidorna i allmänhet hafva nått väl så högt som till 

 den nuvarande björkgränsen (sid. 148). Rimligtvis kan man med 

 Sernander och Gavelin antaga, att detta inträffat i subboreal tid. 



Den ifrågavarande, näppeligen af någon betviflade gränsförskjut- 

 ningen är en allmän, af klimatiska faktorer betingad företeelse och 

 får ej förväxlas med sådana mindre förändringar af gränslinjerna, 

 som försiggå i våra dagar. Beträffande de senare äro åsikterna 

 föga stadgade och detaljkännedomen ringa, om man undantager 

 det af A. Gavelin utförligt studerade Kamajokksområdet nära 

 Kvikkjokk (5). 



De flesta, som på ort och ställe kunnat iakttaga våra gränssko- 

 gar i fjällen, ha därvid fått den bestämda uppfattningen att skogs- 

 träden, särskildt tallen, därstädes för närvarande befinna sig i ned- 

 gång. Härpå synes nämligen tyda att tallen i närheten af sin 



